Справа №198/358/26
Провадження №2/0198/359/26
13.08.2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань Довгопол О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в с-щі Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» зазначає, що 11.09.2025 між позивачем та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 11.09.2025-100000625.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позову має заборгованість у розмірі 10 590,00 гривень, що складається з такого: заборгованість за тілом кредиту - 3 000,00 гривень, заборгованість за відсотками - 3 990,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з наданням кредиту - 150,00 гривень, заборгованість за додатковою комісією, за обслуговування кредитної заборгованості - 450,00 гривень та заборгованість за відсотками, нарахованими по ст. 625 ЦК України, - 3 000,00 гривень.
Оскільки відповідачка своїх зобов`язань не виконала та не сплатила борг за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 11.09.2025-100000625 від 11.09.2025 у розмірі 10 590,00 гривень та судові витрати.
Згідно з автоматизованою системою документообігу справа 18.05.2026 розподілена та передана для розгляду судді Білинському М.В.
20.05.2026 суддю Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 відсторонено від здійснення правосуддя.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судову справу передано для розгляду судді Гайдар І.О. на стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Ухвалою судді Гайдар І.О. від 26.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив у разі неявки відповідачки ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності.
Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено судові повістки про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву.
Вказана судова поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній».
З огляду на те, що відповідачка в судові засідання, призначені на 22.07.2026 та 12.08.2026, не з`явилася, на виконання вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала, тому суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
У зв`язку з неявкою в судові засідання всіх учасників справи згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції станом на дату укладення договору, далі — Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).
В силу ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону № 675-VIII).
Судом встановлено, що 11.09.2025 ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису (з боку кредитодавця) та електронного підпису одноразовим ідентифікатором (з боку позичальниці), надісланим на номер телефону НОМЕР_1 , уклала з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Кредитний договір (оферти) № 11.09.2025-100000625.
Отже, в такий спосіб ОСОБА_1 та ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» уклали Кредитний договір (оферти) № 11.09.2025-100000625, за умовами якого відповідачці надано кредитні кошти у сумі 3 000,00 грн, строком на 168 днів з дати надання кредиту (дата повернення кредиту – 25.02.2026), з фіксованою відсотковою ставкою від суми кредиту в день: «Стандарт» - 1 % протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом та «Економ» - 0,5 % протягом наступних чергових періодів, а також з одноразовою комісією, пов`язаною з наданням кредиту, у розмірі 5 % від суми кредиту (150,00 грн), та комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 150,00 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Згідно з кредитним договором повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, відсотки за користування кредитом, нараховані комісії та неустойка складають заборгованість за договором; заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором.
У свою чергу, відповідачка зобов`язалася своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором.
Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Оскільки частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, отже, акцептуючи пропозицію ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», ОСОБА_1 погодилася на запропоновані кредитором умови користування та порядок надання їй грошових коштів.
На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, в обумовлені в договорі терміни, перерахувавши кошти відповідачці.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за розрахунком позивача має заборгованість у розмірі 10 590,00 гривень, що складається з такого: заборгованість за тілом кредиту – 3 000,00 гривень, заборгованість за процентами – 3 990,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, – 150,00 гривень, заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) – 450,00 гривень, заборгованість за відсотками, нарахованими відповідно до статті 625 ЦК України, – 3 000,00 гривень.
Однак, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 7 140,00 гривень, що складається з такого: тіло кредиту – 3 000,00 гривень, заборгованість за процентами – 3 990,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, – 150,00 гривень, виходячи з таких підстав.
Щодо нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України відсотків у розмірі 3 000,00 гривень, то суд зазначає таке.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введений воєнний стан, який наразі триває, наведене положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинним та підлягає застосуванню. Посилання позивача на те, що кредитний договір укладений після набрання чинності Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, яким виключено відповідне звільнення з Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», суд відхиляє, оскільки зазначені зміни стосуються спеціальної норми цього Закону і не скасовують та не звужують дії загальної норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка прямо передбачає звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, незалежно від дати укладення кредитного договору. За таких обставин у частині стягнення 3 000,00 гривень відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, необхідно відмовити.
Щодо нарахованої за кредитним договором додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 450,00 гривень, то суд зазначає таке.
Так, умовами укладеного між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 . Кредитного договору (оферти) № 11.09.2025-100000625 від 11.09.2025 передбачено обов`язок позичальниці сплачувати комісійну плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 150,00 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості та іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
При цьому, хоча пунктом 9 Кредитного договору й наведено перелік дій, які позивач кваліфікує як комісію за обслуговування кредитної заборгованості (інформаційна підтримка позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення можливості здійснення онлайн-платежів, відновлення забутого паролю, інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги тощо), фактично вказані дії охоплюють звичайні функції з обслуговування кредиту, які кредитодавець зобов`язаний забезпечувати позичальнику в силу самого факту укладення кредитного договору, а не є самостійними додатковими чи супутніми послугами з окремою споживчою цінністю для позичальниці. Крім того, пункт 9 Договору містить відкритий (невичерпний) перелік «інших послуг, які прямо не вказані в даному пункті», що не дозволяє встановити дійсний зміст та обсяг послуг, за надання яких стягується спірна комісія.
Ураховуючи, що позивач не довів наявності самостійних додаткових та/або супутніх послуг з визначеною споживчою цінністю, окремою від звичайного обслуговування кредиту, та не надав доказів погодження з відповідачкою конкретного переліку таких послуг, положення Кредитного договору щодо обов`язку позичальниці сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) та постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).
Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 450,00 грн.
Водночас, щодо комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 150,00 гривень, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зауважила, що немає підстав вважати умову конкретного кредитного договору про встановлення плати за надання кредиту нікчемною ані з огляду на приписи статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ані з огляду на приписи статті 228 ЦК України. Оскільки зазначена комісія є одноразовою платою за надання кредиту, нарахованою в день видачі кредиту, а не платою за подальше обслуговування заборгованості, підстав для визнання відповідної умови договору нікчемною суд не встановив, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 11.09.2025-100000625 від 11.09.2025 у сумі 7 140,00 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 грн, будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідачки інших судових витрат позивачем не заявлено.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у сумі 7 140,00 гривень, що складає 67,42 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідачки на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» судовий збір у сумі 1 795,05 гривень.
Керуючись ст. ст. 207, 256, 267, 526, 598, 599, 610, 612, 625, 626-628, 634, 638, 1048, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за Кредитним договором № 11.09.2025-100000625 від 11.09.2025 у розмірі 7 140 (сім тисяч сто сорок) гривень 00 копійок, що складається з такого: тіло кредиту – 3 000,00 гривень, заборгованість за процентами – 3 990,00 гривень, заборгованість за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, – 150,00 гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) судовий збір у розмірі 1 795 (одна тисяча сімсот дев`яносто п`ять) гривень 05 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Повне судове рішення складено та підписано 17 серпня 2026 року.

Суддя   І.  О.  Гайдар