ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
^_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року | м. Одеса | Справа № 916/2100/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лічман Л.В.,
судді Богатир К.В., Павленко Н.А., 
секретар судового засідання Пелешок Т.С.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Приймачук С.І.,
від відповідачів: не з`явилися, 
від третьої особи: Крайник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дерева Раю”
на рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р., ухвалене суддею Сулімовською М.Б.,
у справі № 916/2100/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дерева Раю”
до відповідачів: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областях, Державного підприємства ,,Одеський морський торговельний порт”,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерство розвитку громад та територій України,
про визнання недійсним договору оренди та усунення перешкод у користуванні майном,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Дерева Раю” (далі – ТОВ ,,Дерева Раю”) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївських областях (далі – Фонд), Державного підприємства ,,Одеський морський торговельний порт” (далі – Порт), в якій просить: 
- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 12.06.2013 р., укладений між Фондом та ТОВ ,,Дерева Раю”;
- усунути перешкоди ТОВ ,,Дерева Раю” у користуванні будівлями та спорудами кафе ,,Ітака” шляхом зобов`язання Фонду та Порту не вчиняти дій щодо виселення ТОВ ,,Дерева Раю” з будівель та споруд, які входять до складу кафе ,,Ітака” та які у технічному паспорті, складеному станом на 15.12.2020 р., позначені літерами А, А2, А3, А4, до яких входять наступні приміщення: А4 (0 рівень): 1 – коридор площею 2,4 кв.м, 2 – службове площею 11,1 кв.м, 3 – туалет площею 9,6 кв.м, 4 – туалет площею 4,1 кв.м, 5 – туалет площею 8,4 кв.м, 6 – службове площею 7,6 кв.м, 7 – кухня площею 3,0 кв.м, 8 – кухня площею 10,4 кв.м, 9 – службове площею 6,1 кв.м, 10 – кухня площею 16,3 кв.м, 11 – кухня площею 17,8 кв.м, 12 – службове площею 9,5 кв.м, 13 – службове площею 4,6 кв.м, А2 (1 рівень): 1 – каса площею 1,4 кв.м, 2 – каса площею 1,4 кв.м, А4 (1 рівень): 3 – хол площею 23,3 кв.м, 4 – гримерка площею 25,2 кв.м, 5 – пральня площею 12,1 кв.м, 6 – службове площею 17,4 кв.м, 7 – санвузол площею 2,3 кв.м, 8 – службове площею 11,4 кв.м, 9 – службове площею 10,3 кв.м, А3 (1 рівень): 10 – кухня площею 88,3 кв.м, 11 – щитова площею 2,2 кв.м, 12 – мангальна площею 11,0 кв.м, А (І поверх 1 рівень): 13 – зона відпочинку площею 419,4 кв.м, 14 – роздягальня площею 3,6 кв.м, 15 – душова площею 2,3 кв.м, 16 – туалет площею 20,5 кв.м, 17 – хол площею 6,0 кв.м, 18 – туалет площею 14,9 кв.м, А (ІІ поверх): 1 – зона відпочинку площею 422,3 кв.м, 2 – службове площею 16,3 кв.м, 3 – туалет площею 14,0 кв.м, 4 – туалет площею 27,0 кв.м.
Обґрунтовуючи позов у частині визнання недійсним договору, ТОВ ,,Дерева Раю” посилається на те, що при укладенні договору оренди Фонд не мав необхідного обсягу правомочностей щодо передачі в оренду нежитлових приміщень, оскільки останні не були зареєстровані за державою, а, відтак, Фонд розпорядився майном, не маючи на це відповідних повноважень. Крім того, нежитлові приміщення пасажирського павільйону, розташованого за адресою: м. Одеса, ,,Аркадія” пляж, площею 63,6 кв.м не могли бути предметом договору оренди та відповідно Фонд не міг передати позивачу в оренду майно, адже на балансі Порту не перебував такий об`єкт нерухомого майна.
Вимога негаторного позову про усунення перешкод у користуванні будівлями та спорудами обґрунтована тим, що Фонд та Порт помилково вимагають виселення ТОВ ,,Дерева Раю” з будівлі кафе ,,Ітака”, вважаючи її предметом оспорюваного договору оренди.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 06.06.2025 р. відкрито провадження у справі № 916/2100/25.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2025 р., зокрема, залучено Міністерство розвитку громад та територій України (далі – Міністерство) до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. у справі № 916/2100/25 (суддя Сулімовська М.Б.) у задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що:
- під час розгляду справи № 916/3810/21 судом встановлено, що укладений сторонами договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 12.06.2013 р. був направлений на реальне настання правових наслідків, характерних для такого виду договорів, а саме використання ТОВ ,,Дерева Раю” переданого йому в оренду майна, що є предметом договору оренди, а також сплату орендних платежів на виконання зобов`язань за цим договором; 
- сторонами погоджено усі істотні умови договору оренди, жодних заперечень чи претензій щодо отриманого в оренду майна орендар орендодавцю не висловив. Більше того, рішенням у справі № 916/3810/21 підтверджується наявність у позивача заборгованості з орендних платежів, що свідчить про використання позивачем орендованого приміщення та, відповідно, вказує на виконання сторонами умов договору оренди нерухомого майна;
- посилаючись на відсутність зареєстрованого за державою права власності на предмет договору оренди, позивач не зазначив конкретні його права або інтереси, порушені внаслідок укладення договору, який фактично виконувався сторонами та припинив дію 01.06.2021 р., в т.ч. не заявив про належність йому права власності чи інших майнових прав на предмет оспорюваного правочину;
- ТОВ ,,Дерева Раю” не доведено, що Державою Україна неправомірно набуто право власності на об`єкт оренди, який є предметом договору;
- матеріали справи не містять доказів: звернення позивача в період дії договору до Фонду з проханням внести зміни/доповнення до договору або надати будь-які роз`яснення щодо його умов; підтвердження факту укладення договору оренди шляхом введення позивача в оману та/або недотримання вимог чинного законодавства під час укладення угоди;
- дії позивача, який спочатку уклав договір оренди, виконував його умови (користувався приміщенням та сплачував орендну плату), а згодом подав позов про визнання договору недійсним, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісними;
- позивач використовує приватно-правову конструкцію позову про визнання правочину недійсним не з метою захисту своїх приватних (цивільних) прав та інтересів, а виключно з метою уникнення виконання судових рішень в частині сплати заборгованості з орендної плати та виселення з орендованого приміщення, що прямо суперечить завданню господарського судочинства;
- позивачем не доведено існування обставин, які підтверджують порушення його прав оспорюваним договором оренди, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові;
- з матеріалів справи не вбачається, що: позивач є власником об`єкта нерухомості – будівлі пасажирського павільйону загальною площею 145 кв.м, розташованої в м. Одесі на пляжі ,,Аркадія”, 3/1, який є предметом договору оренди від 12.06.2013 р. з урахуванням внесених до нього змін 30.10.2018 р. та відносно якого ухвалено рішення у справі № 916/3810/21 про виселення ТОВ ,,Дерева Раю” із займаного орендованого державного нерухомого майна; відповідачі вчиняють дії щодо виселення позивача з будівель та споруд кафе ,,Ітака”, що належать останньому на праві власності. Відтак, у задоволенні негаторного позову про усунення перешкод у користуванні будівлями слід відмовити;
- вимога про усунення перешкод ТОВ ,,Дерева Раю” у користуванні будівлями та спорудами кафе ,,Ітака” шляхом зобов`язання Фонду та Порту не вчиняти дій щодо виселення ТОВ ,,Дерева Раю” з будівель та споруд, які входять до складу кафе ,,Ітака”, фактично спрямована на ухилення від виконання рішення суду у справі № 916/3810/21, що набрало законної сили.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ ,,Дерева Раю’’ подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що обов`язковими умовами для набуття Фондом права бути орендодавцем нежитлових приміщень будинку пасажирського павільйону загальною площею 63,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, пляж „Аркадія”, 3/1, тобто наявності права укладання договору оренди щодо цього індивідуально визначеного нерухомого майна, є, по-перше, наявність предмета оренди та, по-друге, його перебування у державній власності.
Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що нежитлові приміщення пасажирського павільйону площею 63,6 кв.м могли бути предметом договору оренди як об`єкта державної власності. На момент укладення такого договору право власності держави на майно не посвідчувалось жодним документом та не було зареєстровано, а наявність майна на балансі Порту не свідчить про його належність до державної власності.
Враховуючи викладене, на думку позивача, Фонд не мав необхідного обсягу правомочностей щодо передачі в оренду нежитлових приміщень пасажирського павільйону площею 63,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, ,,Аркадія” пляж, 3/1, тому існують підстави для визнання договору оренди недійсним.
Позивач зауважує, що саме ці обставини є підставою його позову, проте суд першої інстанції не надав їм жодної оцінки.
Крім того, місцевий господарський суд дійшов хибних висновків про те, що позивач не довів, які його права, свободи чи законні інтереси порушено внаслідок укладення договору, та те, що ТОВ ,,Дерева Раю’’ використовує приватно-правову конструкцію позову про визнання правочину недійсним не з метою захисту своїх приватних (цивільних) прав та інтересів, а виключно з метою уникнення виконання судових рішень у справах № 916/4388/23 та № 916/3810/21 в частині сплати заборгованості з орендної плати та виселення з орендованого приміщення.
З цього приводу позивач зазначає, що його інтерес, окрім прагнення мирного володіння своїм майном, зокрема грошовими коштами, полягає у встановленні правової визначеності у правовідносинах між позивачем та відповідачами щодо наявності або відсутності у сторін договору прав та обов`язків, які ним визначені, а також їх обсягу.
При цьому ТОВ ,,Дерева Раю” не заперечує наведених судом обставин щодо укладення ним договору, а також його виконання, зокрема шляхом сплати орендної плати. Проте звернення позивача до суду з позовом про визнання договору недійсним не може розцінюватись як суперечлива та недобросовісна поведінка, адже передумовами звернення позивача до суду стали відомості, наведені у постанові Одеського апеляційного суду від 30.08.2023 р. у справі № 522/12967/16-ц, стосовно скасування свідоцтва про право державної власності на будівлю пасажирського павільйону. Про них позивач дізнався вже після набрання законної сили рішенням Господарського суду Одеської області рішення у справі № 916/3810/21, тому ТОВ ,,Дерева Раю” не могло в межах цієї справи доводити недійсність правочину.
Крім того, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі вчиняють дії щодо виселення позивача з будівель та споруд кафе ,,Ітака”, які належать останньому на праві власності, адже його зроблено виключно на підставі того, що кафе ,,Ітака” та будівля пасажирського павільйону зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під різними реєстраційними номерами, однак в матеріалах справи наявні копії технічних паспортів на ці об`єкти нерухомого майна, при співставленні яких можна дійти висновку про те, що це один й той самий об`єкт.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 р.: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ ,,Дерева Раю” на рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. у справі № 916/2100/25; встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 17.04.2026 р.; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. у справі № 916/2100/25; зобов`язано Господарський суд Одеської області невідкладно направити на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 916/2100/25.
У строк, установлений судом, від Міністерства надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ТОВ ,,Дерева Раю” без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. у справі № 916/2100/25 – без змін.
Міністерство наголошує на тому, що об`єкт нерухомості – будівля пасажирського павільйону загальною площею 145 кв.м, розташована в м. Одесі на пляжі ,,Аркадія”, 3/1, та кафе ,,Ітака” загальною площею 1263,5 кв.м, розташоване в м. Одесі пляж ,,Аркадія’’, будинок б/н, є різними об`єктами нерухомості.
Третя особа зазначає, що позивачем не доведено, що ТОВ ,,Дерева Раю” є власником будівлі пасажирського павільйону загальною площею 145 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, пляж ,,Аркадія”, 3/1, яка є предметом договору оренди від 12.06.2013 р. та відносно якої ухвалено рішення у справі № 916/3810/21 про виселення ТОВ ,,Дерева Раю” із займаного орендованого державного нерухомого майна. Так само не доведено, що відповідачі вчиняють дії щодо виселення позивача з будівель та споруд кафе ,,Ітака”, що належить останньому на праві власності.
Крім того, як вказує Міністерство, вимога позивача про усунення перешкод у користуванні будівлями та спорудами кафе ,,Ітака” шляхом зобов`язання Фонду та Порту не вчиняти дій щодо виселення ТОВ ,,Дерева Раю” з будівель та споруд, які входять до складу кафе ,,Ітака”, фактично спрямована на ухилення від виконання рішення суду у справі № 916/3810/21, що набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
Також третя особа повідомляє, що укладання позивачем договору оренди від 12.06.2013 р. та в подальшому договору про внесення змін від 30.10.2018 р. № 1, яким збільшено об`єкт оренди до 145,00 кв.м, свідчить про визнання позивачем права державної власності на такий об`єкт як станом на 12.06.2013 р., так і на 30.10.2018 р.
Стосовно вимог позивача про усунення перешкод у користуванні кафе ,,Ітака” площею 1263,5 кв.м третя особа зазначає, що такі вимоги є необґрунтованими, оскільки вони не можуть вважатися похідними у межах даного спору, а є предметом окремого негаторного позову за умови доведення дійсності права на майно та наявності незаконних перешкод, що вчиняються суб`єктами, які не мають на такі дії законних підстав.
Від Порту надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить розглянути її в частині вимог, що стосуються Порту, за відсутності його представника, апеляційну скаргу ТОВ ,,Дерева Раю” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. у справі № 916/2100/25 – без змін.
Відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується не на одному, а на кількох самостійних висновках, кожен з яких окремо є достатнім для відмови у позові, а саме: позивач не довів порушення свого права або законного інтересу; вимога про усунення перешкод не підтверджена належними доказами, а позовна конструкція фактично використовується для протидії наслідкам справи № 916/3810/21. 
Окрім цього, Порт стверджує, що реєстрація за державою права власності на об`єкт оренди після укладання договору з позивачем не означає відсутність у держави права власності до цього, оскільки реєстрація підтверджує вже існуюче право, а не створює його заново.
Фонд відзив на апеляційну скаргу не подав.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 р. призначено справу № 916/2100/25 за апеляційною скаргою ТОВ ,,Дерева Раю” на рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. до розгляду в судовому засіданні та повідомлено учасників справи про те, що засідання відбудеться 13.05.2026 р. 
30.04.2026 р. від апелянта надійшли письмові пояснення по справі, в яких містяться посилання на практику Верховного Суду, яка, на думку ТОВ ,,Дерева Раю”, підлягає врахуванню при розгляді цієї справи.
Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 р. на підставі ч.11 ст.270 ГПК України за клопотанням Міністерства відкладено розгляд справи на 27.05.2026 р., оскільки повідомлені ним причини неявки представника визнані судом поважними.
Протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2026 р.: прийнято до розгляду письмові пояснення ТОВ ,,Дерева Раю”; оголошено перерву в судовому засіданні до 07.07.2026 р.; постановлено справу розглянути в розумні строки, враховуючи обставини, пов`язані з відпусткою членів колегії та необхідністю ознайомлення учасників справи з письмовими поясненнями ТОВ ,,Дерева Раю”.
У судове засідання 07.07.2026 р. представники відповідачів не з`явились. Про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставлення ухвал до електронного кабінету.
У судовому засіданні 07.07.2026 р. за правилами ст.ст.233,240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що повний її текст буде підписано 10.08.2026 р. у зв`язку з перебуванням одного з членів колегії у відпустці.
Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
12.06.2013 р. між Фондом (Орендодавець) і ТОВ ,,Дерева Раю” (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (Договір), за умовами п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення будівлі пасажирського павільйону загальною площею 63,6 кв.м за адресою: м. Одеса, пляж ,,Аркадія”, 3/1, що обліковується на балансі Порту (Балансоутримувач).
Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна (п.2.1 Договору).
Цей договір укладено строком на один рік, який діє з моменту підписання його сторонами (п.10.1 Договору).
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання Орендарем умов цього договору, договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством, за умови відсутності заперечень органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди, наданих орендодавцю в установлений законодавством термін (п.10.4 Договору).
У день укладання Договору сторонами оформлено акт приймання-передавання державного нерухомого майна площею 63,6 кв.м.
30.10.2018 р. укладено договір про внесення змін до Договору, яким, зокрема, викладено в новій редакції пункти:
- 1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення будівлі пасажирського павільйону загальною площею 145,00 кв.м… за адресою: м. Одеса, пляж ,,Аркадія”, 3/1…;
- 10.1. Продовжити термін дії цього договору оренди до 12.06.2019 р. включно.
Додатками до договору від 30.10.2018 р. є розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна від 12.06.2013 р. та акт приймання-передавання б/н від 30.10.2018 р., яким засвідчено передачу в оренду ще 81,40 кв.м нежитлових приміщень будівлі пасажирського павільйону за адресою: м. Одеса, пляж ,,Аркадія”, 3/1.
22.07.2019 р. сторонами укладено договір про внесення змін до Договору, яким продовжено строк дії Договору до 12.06.2020 р. включно.
Потрібно зауважити, що жодних заперечень чи претензій щодо отриманого в оренду майна, його власника або площі Орендар Орендодавцю під час укладання чи дії Договору не висловлював. Договір та угоди про внесення змін до нього, а також акти приймання-передавання державного нерухомого майна підписано повноважними представниками сторін без зауважень, їхні підписи засвідчено печатками контрагентів. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2022 р. у справі № 916/3810/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 р., зокрема: за позовом Фонду стягнуто з ТОВ ,,Дерева Раю” до Державного бюджету України заборгованість по орендній платі у розмірі 94850,75 грн та пеню у розмірі 2102,52 грн; відмовлено у задоволенні позовної вимоги про розірвання Договору; виселено ТОВ ,,Дерева Раю” із займаного орендованого державного нерухомого майна, а саме з нежитлових приміщень будинку пасажирського павільйону загальною площею 145 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, пляж ,,Аркадія”, 3/1.
Цим рішенням встановлено преюдиційну на підставі ч.4 ст.75 ГПК України обставину щодо припинення дії Договору з 12.06.2021 р. внаслідок спливу строку, на який його укладено, що стало однією з передумов для виселення ТОВ ,,Дерева Раю” з орендованого приміщення.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частинами 1-3,5 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
При цьому за змістом ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
В ст.15, ч.1 та п.2 ч.2 ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду в постанові від 16.10.2020 р. у справі № 910/12787/17 сформулювала висновок про те, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Виходячи з наведеного, звертаючись з позовом про визнання недійсним Договору, ТОВ ,,Дерева Раю” мало, перш за все, довести те, що внаслідок його укладання порушено конкретні права позивача, а задоволення позову призведе до їх відновлення.
Як вже вказано вище, обґрунтовуючи позов у частині визнання недійсним Договору, ТОВ ,,Дерева Раю” посилається на те, що Фонд не мав необхідного обсягу правомочностей щодо передачі в оренду нежитлових приміщень, оскільки останні не були зареєстровані за державою, а, відтак, Фонд розпорядився майном, не маючи на це відповідних повноважень. До того ж нежитлові приміщення пасажирського павільйону площею 63,6 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, ,,Аркадія” пляж, не могли бути предметом Договору, адже на балансі Порту не перебували.
З приводу порушення оспорюваним правочином його прав та інтересів ТОВ ,,Дерева Раю” зазначає, що захисту в судовому порядку підлягає його інтерес у прагненні мирно володіти своїм майном (грошовими коштами) та у встановленні правової визначеності у відносинах з відповідачами щодо наявності або відсутності у сторін Договору прав та обов`язків, які ним визначені, а також їх обсягу.
Колегія суддів погоджується зі зробленим в оскаржуваному рішенні висновком про недоведення позивачем того, що внаслідок укладання Договору порушено будь-які права та/або інтереси ТОВ ,,Дерева Раю”, адже на виконання Договору Орендар отримав від Орендодавця в платне користування обумовлене нерухоме майно та жодних перешкод у доступі до нього протягом багатьох років не мав, у т.ч. з причин передачі майна в оренду начебто неналежною особою, до моменту припинення дії Договору через закінчення строку, на який він укладався.
При цьому грошові кошти, право на які ТОВ ,,Дерева Раю” намагається захистити, за його волевиявленням вибули для оплати вартості користування майном, яке фактично мало місце. Будь-які інші особи, окрім Фонду та Порту, тобто сторін Договору, претензії до ТОВ ,,Дерева Раю” не пред`являють та не вимагають від останнього компенсацій у зв`язку з користуванням їхнім майном, отриманим в оренду не від його власника.
Стосовно намагання ТОВ ,,Дерева Раю” досягти правової визначеності у відносинах з відповідачами з приводу наявності або відсутності у сторін Договору прав та обов`язків, які ним визначені, апеляційний господарський суд вказує, що таке бажання не свідчить про наявність конкретного порушеного права, яке підлягає судовому захисту. Більше того, статус сторін Договору, тобто обсяг їх прав та обов`язків, визначається в самій орендній угоді та законодавстві, яким врегульовано відносини оренди державного майна, і не може розширюватись чи звужуватись судовим рішенням. Натомість господарський суд компетентний визнати недійсним господарський договір, якщо встановить певні визначені в ст.203 ЦК України порушення при його укладанні, однак для цього позивач повинен довести порушення прав оспорюваним правочином, що ТОВ ,,Дерева Раю” не зроблено, тому суд першої інстанції цілком правомірно відмовив у задоволенні позову в цій частині.
Крім того, слушним є посилання місцевого господарського суду на приписи ч.1 ст.761 ЦК України, згідно з якими право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права, в контексті того, що у разі передачі майна у найм не його власником судовому захисту підлягатимуть порушені права власника цього майна, проте в позові ТОВ ,,Дерева Раю” не заявляє про належність йому права власності чи майнових прав на предмет оспорюваного Договору.
Не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки наведеним ним твердженням щодо неіснування у Фонду необхідного обсягу правомочностей для передачі в оренду приміщень за Договором, оскільки відсутність порушених прав особи, яка звертається до суду, є самостійною підставою для відмови у позові, за наявності якої обґрунтованість позовних вимог по суті не досліджується.
Між тим, важливо зауважити, що постанова Одеського апеляційного суду від 30.08.2023 р. у справі № 522/12967/16-ц, на встановлених якою обставинах ґрунтується значна частина позовної заяви ТОВ ,,Дерева Раю”, скасована постановою Верховного Суду від 28.02.2024 р.
Стосовно позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зобов`язання Фонду та Порту не вчиняти дій щодо виселення ТОВ ,,Дерева Раю” з будівель та споруд, які входять до складу кафе ,,Ітака”, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Згідно з приписами ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.
Відтак, звертаючись до суду з негаторним позовом, ТОВ ,,Дерева Раю” повинно довести, що саме йому належить на праві власності спірне нерухоме майно, а відповідачі перешкоджають реалізації цього права.
Обґрунтовуючи позов у частині вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, ТОВ ,,Дерева Раю” вказує, що рішенням господарського суду у справі № 916/3810/21 виселено його із займаного орендованого державного нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень будівлі пасажирського павільйону загальною площею 145,00 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, пляж ,,Аркадія”, 3/1.
З метою примусового виконання цього рішення за заявою Фонду відкрито виконавче провадження, в межах якого від державного виконавця вимагається виселення ТОВ ,,Дерева Раю” з нежитлових приміщень, які, на думку Фонду та Порту, були предметом Договору, однак насправді належать товариству.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оформленою довідкою від 27.06.2025 р. № 433236972 (т.2 а.с.44), право власності на об`єкт нерухомості – будівлю пасажирського павільйону загальною площею 145 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, ,,Аркадія” пляж, 3/1, 09.06.2025 р. зареєстровано за Державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України під реєстраційним № 521363051101.
При цьому відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оформленої довідкою від 24.04.2025 р. № 424054748 (т.1 а.с.22), за ТОВ ,,Дерева Раю” на праві власності під реєстраційним № 2335034651101 зареєстровано кафе ,,Ітака” загальною площею 1263,5 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, ,,Аркадія” пляж, будинок б/н.
За таких обставин, пасажирський павільйон загальною площею 145 кв.м, розташований в м. Одесі на пляжі ,,Аркадія”, 3/1, та кафе ,,Ітака” загальною площею 1263,5 кв.м, розташоване в м. Одесі, ,,Аркадія” пляж, будинок б/н, є різними об`єктами нерухомості.
Виходячи з наведеного, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що, подаючи негаторний позов, ТОВ ,,Дерева Раю” доказово не підтвердило наявність у нього права власності на майно, яке виступало предметом Договору та відносно якого ухвалено рішення про виселення у справі № 916/3810/21, а також те, що відповідачі вчиняють дії щодо виселення позивача з будівель та споруд кафе ,,Ітака”, належному останньому на праві власності, тому вірно відмовив у позові і в цій частині.
З приводу посилань скаржника на те, що співставлення наявних в матеріалах справи копій технічних паспортів дозволяє встановити, що будівлі, зареєстровані як два різні об`єкти нерухомості, насправді складають один об`єкт, колегія суддів вказує, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, на підставі лише якого можна перевірити достовірність внесення записів до реєстру прав власності на нерухоме майно.
Крім того, згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
В ч.1 ст.326 ГПК України вказано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ? і за її межами.
В п.6.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 р. по справі № 910/23028/17 зазначено, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. ,,вирішена справа’’), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень (,,що вирішено – вирішено і не має переглядатися до безмежності’’).
В ч.4 ст.236 ГПК України закріплено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вже зазначено вище, судом під час розгляду справи № 916/3810/21 вирішено, що ТОВ ,,Дерева Раю” має бути виселено з нежитлових приміщень будинку пасажирського павільйону загальною площею 145 кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, пляж ,,Аркадія”, 3/1.
Подаючи позов у даній справі, ТОВ ,,Дерева Раю” фактично намагається домогтися перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, всупереч принципам юридичної визначеності та остаточності судового рішення.
Відтак, слід констатувати, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, не мають наслідком зміну чи скасування оскаржуваного рішення, яке, будучи ухваленим Господарським судом Одеської області у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.
У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника за правилами ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129,232,233,236,269,270,275,276,281,282,284 ГПК України, постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Дерева Раю” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2026 р. у справі № 916/2100/25 – без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Дерева Раю”.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.286-291 ГПК України.
Повну постанову складено та підписано 10 серпня 2026 р. у зв`язку з перебуванням у період з 13 липня 2026 р. по 07 серпня 2026 р. включно судді Богатиря К.В. у плановій щорічній відпустці.

Головуючий суддя Лічман Л.В.

Судді: Богатир К.В.

Павленко Н.А.