ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року
м. Харків
справа № 953/5716/25
провадження № 22-ц/818/921/26 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,
за участі секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Коновалова Олега Анатолійовича який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року у складі судді Бородіної Н.М.,-
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію за період з 01.04.2018 по 30.11.2021 у розмірі 149154,11 грн., а також суму судового збору у розмірі 3028 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху № 1-21, загальною площею 417,8 кв.м по АДРЕСА_1 , що приєднані до централізованої системи опалення, теплопостачання, що здійснює КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення у будинку. Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії, фактично отримував послуги, але їх оплату в повному обсязі не здійснював. Внаслідок несвоєчасної оплати послуг у відповідача за період з 01.11.2017р. по 30.11.2021р. утворилась заборгованість.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року позов КП «ХТМ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за теплову енергію в сумі 149154,11 грн та судовий збір в сумі 3028 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 14.07.2025 залишено без задоволення.
Рішення обґрунтовано тим, що відповідач є споживачем послуг теплопостачання - централізоване опалення та підігрів води, які надає КП "ХТМ" відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи, що відповідачем не було сплачено в повному обсязі отримані послуги теплопостачання (централізоване опалення), внаслідок чого за період з 01.11.2017р. по 30.11.2021р. утворилась заборгованість по централізованому опаленню в сумі 149154,11 грн. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимоги КП «ХТМ» в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обсягу нібито спожитого відповідачем тепла та підстав для застосування методики, за якою було здійснено нарахування, що унеможливлює перевірку наданого позивачем розрахунку. А саме, позивачем не надані належні та допустимі докази визначення теплового навантаження на опалення належних відповідачеві приміщень, належного помісячного розрахунку заборгованості за наведені періоди, підстав та порядку повторних перерахунків, з яких можливо було б встановити обсяг спожитої теплової енергії у Гкал, тариф та перевірити правильність нарахувань теплового навантаження на опалення.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що КП «ХТМ» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживача теплової енергії на підставі відповідних ліцензій.
Метою діяльності Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" є задоволення потреб населення м. Харкова, державних, кооперативних, суспільних, приватних підприємств і організацій у якісній тепловій енергії при найменших витратах, одержання прибутку для розвитку підприємств, забезпечення інтересів його працівників та задоволення їх економічних і соціальних потреб.
На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998 року № 1407 в редакції рішення від 30.09.2003р. № 946 , а також рішення №1186 від 20.12.2006. КП «ХТМ визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води .
Відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 02.08.2005р. відповідач є власником нежитлових приміщень №1-21, загальною площею 417,8 кв.м. в літ А-4 розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг теплопостачання - централізоване опалення та підігрів води, які надає КП "ХТМ" відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу №625 від 02.08.2005 року таІнформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.7-9).
Зазначені нежитлові приміщення розташовані в будинку з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». Система опалення зазначеного приміщення є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку в цілому.
Даними актів №174/16925 від 21.10.2017, №174/19412 від 10.04.2018, №174/21704 від 09.11.2018, №174/24174 від 10.04.2019, №174/25246 від 09.11.2019, №174/28388 від 09.04.2020, №174/29248 від 22.10.2020, №174/32239 від 12.04.2021,№174/34482 від 20.10.2021 про підключення та відключення опалення будинку АДРЕСА_1 на початку та наприкінці опалюваного сезону 2017-2021 підтверджується факт надання КП Харківські теплові мережі послуг з теплопостачання до зазначеного будинку.(а.с.19-27)
Додатком до акту підключення/відключення споживача є перелік споживачів розташованих у житловому будинку АДРЕСА_2 підключених до єдиної системи опалення житлового будинку, зі змісту якого вбачається що серед таких споживачів є саме ОСОБА_1 , номер особового рахунку НОМЕР_1 .
За змістом акту від 21.03.2018 року складеного представниками КП «Харківські теплові мережі», у присутності представника Департаменту комунального господарства начальника управління інженерної інфраструктури Несторенко А.В. за результатами обстеження системи теплоспоживання об`єкту, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 обладнаний одним індивідуальним тепловим пунктом із вузлом обліку теплової енергії підключений до теплових мереж КП «ХТС». Доступ до приміщення цокольного поверху №1-21 в лит. «А-4» загальною площею 417,8 кв.м що належать ОСОБА_1 відсутній.
Відповідно до технічних даних зазначених в даному акті вбачається що на будинку АДРЕСА_1 встановлено індивідуальний тепловий пункт із вузлом обліку теплової енергії тип – Мultical 402, номер – 62160262, теплове навантаження будинку складає – 0,194975 Гкал/год з яких навантаження жилого будинку становить – 0,187608 Гкал/год, ФО ОСОБА_3 – 0,00257 Гкал/год, ФОП ОСОБА_4 – 0,004797 Гкал/год.
За змістом акта від 26.12.2018 року складеного представниками КП «Харківські теплові мережі», у присутності ОСОБА_1 встановлено що система опалення споживача єдина із системою житлового будинку. Встановлено, що в приміщеннях №1-21 в лит. «А-4» загальною площею 417,8 кв.м які належать ОСОБА_1 відсутнє горяче водопостачання відповідно до проекту дому, споживач користується тепловою енергією без договору. Комісією надано припис про необхідність відповідно до вимог п. 4 «Правил користування теплової енергії», затвердженого постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 укласти договір купівлі-продажу теплоенергії на потреби опалення протягом 10 днів, надати розрахунок теплового навантаження на опалення займаних нежитлових приміщень для узгодження з Центром контролю за об`єктами теплопостачання КП «ХТМ» термін 10 днів. Попереджено, що у разі невиконання припису, КП «ХТМ» буде виконано розрахунок теплового навантаження на опалення згідно даного акту обстеження, для виконання нарахувань за теплову енергію спожиту без правових підстав.
Відповідні висновки також викладені у акті обстеження системи тепло споживання об`єкту від 26.12.2018 №174/6689, від 27.12.2019 №174/7272, від 13.01.2021 №174/8258, від 09.12.2021 №174/8994(а.с.11-18).
На виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 30.03.2026 року позивачем було надано до суду типовий робочий проект по установці вузла комерційного обліку теплової енергії на опалення жилого будинку за адресою АДРЕСА_1 зі змісту якого вбачаються технічні дані прибору обліку теплової енергії зокрема: теплове навантаження споживача – 0,19498 Гкал/год з яких з яких навантаження жилого будинку становить – 0,18761 Гкал/год, ФО ОСОБА_3 – 0,00257 Гкал/год, ФОП ОСОБА_4 – 0,00480 Гкал/год, температурний графік: 124-61°с, тиск на вводі об`єкта – подавальний трубопровід Р1-6,5 кгс/см2, зворотній трубопровід, Р2-5,2 кгс/см2. Крім того вбачається розрахунок нормативних теплових втрат для житлового будинку відповідно до якого теплові витрати за один календарний місяць становлять – Q cp.r. мес. = 0,1107 Гкал/міс.
Крім того на вимогу суду позивачем було надано перевірочний розрахунок теплового навантаження на опалення розрахунок ВКТ/116 виконано 02.04.2018 року споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (цокольний поверх) відповідно до змісту якого вбачається що Об`єм та Площа приміщень споживача згідно даних акту обстеження №ВКТ/745 від 27.03.2018 року V=1792 м3, S=417,8 м2, рік побудови 1918, розрахунок виконано згідно КТМ 204 України 244-94, питома опалювальна характеристика будівлі: q0= 0,23 ккал/м3.год.С, температура внутрішнього повітря t=16 C°, поправочний коефіцієнт для визначення q0 (при tз.п = -23 С°): а=1,116, коефіцієнт що враховує тепловий потік на опалення громадських споруд к1=0,25; коефіцієнт що враховує розміщення приміщень на цокольному поверсі – 0,6.
Теплове навантаження на потреби опалення:
Qоп = V * q0 *(tв.п. – tз.п.) * а * (1+к1) * 0,6
Qоп = 179*0,23*39*1,116*1,25*06=13454,14 ккал/год
Qоп= 0,013454 Гкал/год
Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку нарахувань з листопада 2017 року по листопада 2021 року нараховано по особовому рахунку НОМЕР_1 за листопад 2017 – 4,16702 Гкал на суму 7048,45 грн, за грудень 2017 року – 6,78467 Гкал на суму 11476,16 грн, за січень 2018 –з урахуванням перерахунку 5,14378 Гкал на суму 8885,06 грн, за лютий 2018 – 5,87792 Гкал на суму 10225,53 грн, за березень 2018 – 6,22719 Гкал на суму 10833,15 грн, за квітень 2018 - 2,47765 Гкал на суму 4310,25 грн, за листопад 2018 – 3,33199 Гкал на суму 6126,77 грн, за грудень 2018 – 3,11256 Гкал на суму 5723,28 грн, за січень 2019 – 4,76663 Гкал на суму 7810,01 грн, за лютий 2019 – 3,82058 Гкал на суму 5969,92 грн, за березень 2019 – 3,72531 Гкал на суму 5821,06 грн, за квітень 2019 – 0,86491 Гкал на суму 1351,48 грн, за листопад 2019 – 1,65211 Гкал на суму 2581,54 грн, за грудень 2019 – 2,24758 Гкал на суму 2716,53 грн, за січень 2020 року – 4,22355 Гкал на суму 6599,58 грн, за лютий 2020 року – 3,41046 Гкал на суму 5329,08 грн, за березень 2020 року – 2,76113 Гкал на суму 4314,46 грн, за квітень 2020 року – 1,45994 Гкал на суму 2281,26 грн, за жовтень 2020 року – 0,48868 Гкал на суму 640,20 грн, за листопад 2020 -3,24139 Гкал на суму 4246,39 грн, за грудень 2020 – 2,45531 Гкал на суму 3885,85 грн, за січень 2021 – 5,60695 Гкал на суму 8873,74 грн, за лютий 2021 – 4,27400 Гкал на суму 6764,17 грн, за березень 2021 – 4,13905 Гкал на суму 6550,60 грн, за квітень 2021 – 1,63935 Гкал на суму 2594,48 грн, за жовтень 2021 – 0,73000 Гкал на суму 1155,32 грн, за листопад 2021 -3,04352 Гкал на суму 5039,79 грн.
Таким чином за період з листопада 2017 по листопад 2021 вартість спожитої теплової енергії складає 149154,11 грн.
Крім того позивачем надано відомість обліку споживання теплової енергії по місяцям зі змісту якої вбачається розмір спожитої теплової енергії кожного споживача та тарифи. (а.с.28)
12.09.2023 року КП «Харківські теплові мережі» направлено ОСОБА_1 претензію №68 та №69 щодо обов`язку сплати заборгованості за використану теплову енергію станом на 01.09.2023 року в загальному розмірі 149154,11 грн за період з квітня 2018 – по грудень 2021 (а.с.36,40-41). Крім того на підтвердження заявлених позивачем позовних вимог додано рахунки фактури за вказаний період. (а.с.32-35, 37-39).
Правовідносини що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, законів України «Правовідносини що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України, законів України «Про житлово-комунальні послуги»№ 2189-VIIIвід 09.11.2017, «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005, «Про комерційний облік теплової енергії» № 2119-VIIIвід 22 червня 2017 року, постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», Методикою розподілу між співвласниками обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.22.2018 № 315, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 « Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води ».
Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Так, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач визначений як фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно положення п. 20 ст.1 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 тепловикористальна установка - комплекс обладнання (пристроїв), що використовує теплову енергію (теплоносій) для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання, технологічних або комунально-побутових потреб.
Відповідно п. 30 ст.1 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Згідно п.п. 8, 9, 11 ст.3 Постанови КМУ № 1198 від 03.10.2007 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» система теплоспоживання - комплекс теплоспоживчих установок, з`єднаний із системою теплопостачання, призначений для задоволення потреб споживача відповідно до договору. Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Тепловикористальне обладнання –це комплекс пристроїв, які використовують теплову енергію для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і технологічних потреб.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Згідно приписів Методики розподілу між співвласниками обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.22.2018 № 315 (в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для приміщень з індивідуальним опаленням та неопалюваних приміщень здійснюється розподіл теплової енергії, що надходять у ці приміщення від транзитних ділянок неізольованих трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, о прокладені у цих приміщеннях, відповідно до п. 4 р. V Методики.
У відповідності до п. 4 розділу V Методики № 315 (у відповідній редакції від 22.11.2018) Обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки неізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення.
За відсутності результатів енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем приміщення, при недопущенні виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу до такого приміщення або перешкоджанні їм у доступі до нього для з`ясування протяжності, діаметра та стану теплоізоляції транзитного(их) трубопроводу(ів) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опаленням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, або обладнання внутрішньобудинкової системи опалення (Qопінд.ф.с), розраховується за відповідною формулою.
За змістом статті 1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Споживач (індивідуальний споживач)- фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 5частини 2статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Теплова енергія-це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води»(далі - Порядок № 169).
Пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.
Відповідно до вимог пунктах 2, 4 – 6 ст. 4 Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року№ 2119-VIII власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.  Оснащення приміщень вузлами розподільного обліку теплової енергії у випадках, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, здійснюється у кожному місці відгалуження систем опалення та водопостачання у приміщення.  Встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, приладів - розподілювачів теплової енергії у квартирах, інших житлових і нежитлових приміщеннях, які на законних підставах від`єднані від відповідних централізованих систем опалення та/або гарячого водопостачання, не обов`язкове.  Встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії, приладів - розподілювачів теплової енергії у приміщеннях (місцях) загального користування будівлі не обов`язкове.
Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наданими позивачем доказами, підтверджується, що ОСОБА_1 з 02.08.2005 року є власником, нежитлових приміщень цокольного поверху №№ 1- 21 загальною площею 417,8 кв.м в літ «А-4» в будинку АДРЕСА_2 .
Акти підключення та відключення до теплопостачання будинку в якому знаходяться нежитлові приміщення споживача є належними доказами надання позивачем послуг, адже ці акти свідчать про подачу теплопостачання до конкретного будинку.
Належне ОСОБА_1 нежитлове приміщення розташовані в тепловому контурі житлового будинку, система опалення єдина з системою опалення житлового будинку. Через приміщення проходять трубопроводи внутрішньо будинкових розподільчих трубопроводів централізованого опалення: горизонтальні та вертикальні. Централізоване гаряче водопостачання та внутрішня розводка трубопроводів системи гарячого водопостачання відсутні.
За змістом акта від 21.03.2018 року складеного представниками КП «Харківські теплові мережі», у присутності представника Департаменту комунального господарства начальника управління інженерної інфраструктури Несторенко А.В. за результатами обстеження системи теплоспоживання об`єкту, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 обладнаний одним індивідуальним тепловим пунктом із вузлом обліку теплової енергії підключений до теплових мереж КП «ХТС». Доступ до приміщення цокольного поверху №1-21 в лит. «А-4» загальною площею 417,8 кв.м що належать ОСОБА_1 відсутній.
Відповідно до технічних даних зазначених в даному акті вбачається що на будинку АДРЕСА_1 встановлено індивідуальний тепловий пункт із вузлом обліку теплової енергії тип – Мultical 402, номер – 62160262, теплове навантаження будинку складає – 0,194975 Гкал/год з яких навантаження жилого будинку становить – 0,187608 Гкал/год, ФО ОСОБА_3 – 0,00257 Гкал/год, ФОП ОСОБА_4 – 0,004797 Гкал/год.
За змістом акта від 26.12.2018 року складеного представниками КП «Харківські теплові мережі», у присутності ОСОБА_1 встановлено що система опалення споживача єдина із системою житлового будинку. Крім того встановлено що в приміщеннях №1-21 в лит. «А-4» загальною площею 417,8 кв.м що належать ОСОБА_1 відсутнє горяче водопостачання відповідно до проекту дому, споживач користується тепловою енергією без договору.
Згідно даних розрахунку нарахувань з листопада 2017 року по листопада 2021 року вартість спожитої теплової енергії здійснено виходячи з кількості спожитої теплової енергії у розмірі 91,67323 Гкал та встановлених постановами НКРЕКП тарифів на суму що в сумі дорівнює 149154,11 грн.
Оскільки позивачем доведено, що належне відповідачу приміщення знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком, теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення, та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплопостачання, обсяг споживання теплової енергії був визначений виходячи з показань будинкового лічильнику тепла та тепловим навантаження належних відповідачу нежитлових приміщень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з тим колегія судів не погоджується із розрахунком заборгованості позивача у вказаний період, оскільки даний розрахунок містить численні арифметичні помилки, зокрема у розрахунку позивача наведено що об`єм приміщень відповідача становить V = 1792 м3 проте з наданих позивачем актів обстеження вбачається що загальна площа нежитлових приміщень цокольного типу №1-21, по АДРЕСА_1 , що належать відповідачу, становить 417,8 м3 а висота приміщень 3м, отже з вихідних даних виходить що опалювальний об`єм приміщення становить V = 417,8 * 3 = 1253,4 м3. 
Тому колегія суддів тоді наводить власний розрахунок теплового навантаження відповідача за формулою: Qоп=1253,4?0,23?39?1,116?1,25?0,6 = 9410,389 ккал/год = 0,00941 Гкал/год.
При цьому судова колегія виходить з наданої позивачем відомості обліку споживання теплової енергії та враховує, що зазначена в ній за окремі періоди загальна сума роботи теплового обладнання перевищує охоплений позивачем період, зокрема за період з 22.11.2017 по 26.12.17 року вказано часи роботи 865 годин, що на 25 годин перевищує максимально допустиму величенну часу в обраному періоді, такі ж самі помилки відображені у періоді з 23.01.2018 по 21.02.2018, де вказано 840 годин, у періоді з 24.03.2018 по 09.04.2018 де вказано 768 годин, у періоді з 25.01.2019 по 20.02.2019 де вказано 672 години, у періоді з 27.03.2019 по 09.04.2019 де вказано 647 годин, в періоді 20.12.2019 по 23.01.2020 де вказано 841 година, у періоді з 24.03.2020 по 08.04.2020 де вказано 551 година, у періоді з 23.02.2021 по 24.03.2022 де вказано 744 годин, та у періоді з 25.03.2021 по 12.04.2021 в якому вказано 623 години. 
Тому за вказані періоди, показник роботи обмежується виключно охопленими рамками часового проміжку у вказаному періоді оскільки з наданих позивачем вихідних даних не можна вирахувати точну кількість робочих годин що безпосередньо впливає на кінцеву суму спожитої відповідачем теплової енергії, проте оскільки сам факт постачання теплової енергії до домоволодіння у вказані періоди доведений так і доведений факт споживання відповідачем теплової енергії у вказані періоди, що підтверджується актами підключення та відключення, тому саме шляхом обмеження показника роботи у вказані періоди буде здійснено перерахунок заборгованості відповідача.
Отже колегія суддів наводить власний розрахунок заборгованості споживача.
Так за період за листопад 2017 року а саме з 28.10.2017 року по 21.11.2017 року:
Початкові показники приладу обліку станом на 28.10.2017 року: 40,9 ГДж.
Кінцеві показники приладу обліку станом на 21.11.2017 року: 220,4 ГДж.
Різниця показань:
220,4 – 40,9 = 179,5 ГДж або 179,5 ГДж / 4,19 = 42,84009 Гкал.
Теплові втрати складають 0 Гкал.
По будинку:
?36,39134 Гкал – по квартирах; 
?6,44875 Гкал – по нежитлових приміщеннях. 
Теплове навантаження споживача:
Qоп?=1253,4?0,23?39?1,116?1,25?0,6 = 9410,389 ккал/год = 0,00941 Гкал/год.
Середня температура зовнішнього повітря за період 28.10.2017–21.11.2017 (за архівними метеорологічними даними з відкритих джерел): +4,5 °С.
tср. – середньорічна температура зовнішнього повітря по м.Харкову для проектування будівль та споруд; (-23°С)
tв.п. - температура внутрішнього повітря у приміщенні: +16°С; 
Часи роботи за розрахунковий період:
Топ = 575 год.
Розрахунок споживання теплової енергії на опалення:
Pт.е.оп?=Qоп??(tв?.п?tз.п)/(?tв.п??tсp)???Tоп
Pт.е.оп?=0,00941?(16-4,5)/(16-(-23)) *575
Pт.е.оп?=0,00941?(11,5/39)*575
Pт.е.оп?=1,594 Гкал.
Отже, Qоп = 1,594 Гкал.
Тариф: 1691,484 грн за 1 Гкал.
Сума нарахувань за опалення: 
Sоп?=Qоп??Тариф
Sоп?=1,594?1691,484= 2696,00 грн.
Отже за вказаний період заборгованість відповідача становить 2696,00 грн, що значно менше ніж сума нарахована позивачем.
За цією аналогією колегія суддів проводить розрахунки заборгованості на інші періоди що підлягають арифметичному розрахунку, з урахуванням часу роботи, теплових втрат та температурного режиму за вказаний період.
Так грудень 2017 року (22.11.2017 по 26.12.2017) заборгованість відповідача становить 6003,80 грн. За січень 2018 року (з 27.12.2017 по 22.01.2018) заборгованість відповідача становить 5448,64 грн. За лютий 2018 року ( з 23.01.2018 по 21.02.2018) заборгованість відповідача становить 5136,97 грн. За березень 2018 року (з 22.02.2018 по 23.03.2018) заборгованість відповідача становить 4024,83 грн. За квітень 2018 (з 24.03.2018 по 09.04.2018) заборгованість відповідача становить 1233,37 грн. За листопад 2018 року заборгованість відповідача становить 6126,77 грн. За грудень 2018 року заборгованість відповідача становить 5723,28 грн. За січень 2019 року (з 22.12.2018 по 24.01.2019) заборгованість відповідача становить 6396,88 грн За лютий 2019 року (з 25.01.2019 по 20.02.2019) заборгованість відповідача становить 4156,43 грн. За березень 2019 року ( з 21.02.2019 по 26.03.2019) заборгованість відповідача становить 3618,52 грн. За квітень 2019 року (з 27.03.2019 по 09.04.2019) заборгованість відповідача становить 948,48 грн. За листопад 2019 року (з 09.11.2019 по 27.11.2019) заборгованість відповідача становить 2328,23 грн. За грудень 2019 року ( з 28.11.2019 по 19.12.2019) заборгованість відповідача становить 2694,87 грн. За січень 2020 року (з 20.12.2019 по 23.01.2020) заборгованість відповідача становить 6015,89 грн. За лютий 2020 року (з 24.01.2020 по 20.02.2020) заборгованість відповідача становить 4562,86 грн За березень 2020 року (з 21.02.2020 по 23.03.2020) заборгованість відповідача становить 4187,08 грн. За квітень 2020 року (з 24.03.2020 по 08.04.2020) заборгованість відповідача становить 1084,02 грн. За жовтень 2020 року (з 22.10.2020 по 31.10.2020) заборгованість відповідача становить 448,04 грн. За листопад 2020 року (з 01.11.2020 по 30.11.2020) заборгованість відповідача становить 2970,49 грн. За грудень 2020 року ( з 01.12.2020 по 16.12.2020) заборгованість відповідача становить 2563,11 грн. За січень 2021 року ( з 17.12.2020 по 25.01.2021) заборгованість відповідача становить 6963,58 грн. За лютий 2021 року ( з 26.01.2021 по 22.02.2021) заборгованість відповідача становить 4623,30 грн. За березень 2021 року (з 23.02.2021 по 24.03.2021) заборгованість відповідача становить 4317,82 грн. За квітень 2021 року (з 25.03.2021 по 12.04.2021) заборгованість відповідача становить 1270,85 грн. За жовтень 2021 року (з 20.10.2021 по 31.10.2021) заборгованість відповідача становить 851,46 грн. За листопад 2021 року (з 01.11.2021 по 30.11.2021) заборгованість відповідача становить 3961,86 грн. 
Враховуючи викладене колегія суддів вважає доведеним позивачем суму заборгованості відповідача за спожити теплову енергію в загальному розмірі 100357,43 грн за період з листопада 2017 року по листопад 2021 року. 
Проте колегія суддів зазначає наступне, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства саме позивач визначає предмет та підстави позову, а також обсяг заявлених вимог. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати предмет спору чи виходити за межі позовних вимог.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, оскільки такі повноваження належать виключно позивачу
Судом встановлено, що у позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість виключно за період з квітня 2018 року по листопад 2021 року, проте на виконання ухвали суду надано детальний розрахунок заборгованості, з якого вбачається нарахування боргу, починаючи з листопада 2017 року.
Разом із тим заяв про збільшення позовних вимог, зміну предмета або підстав позову, а також уточнення періоду, за який заявлено вимоги про стягнення заборгованості, позивачем не подано.
За таких обставин надання доказів щодо нарахування заборгованості починаючи з листопада 2017 року саме по собі не змінює меж заявленого позову, оскільки предметом судового розгляду є вимоги, викладені у позовній заяві, а не відомості, наведені у подальших поясненнях чи розрахунках.
Таким чином, при вирішенні спору суд може виходити виключно з періоду заборгованості, визначеного самим позивачем у позовній заяві, а саме з квітня 2018 року по листопад 2021 року. Обставини щодо нарахування заборгованості за попередній період не входять до предмета доказування у цій справі та не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає доведеним позивачем суму заборгованості відповідача за спожити теплову енергію в загальному розмірі 77047,19 грн саме за період з квітня 2018 по листопад 2021 року.
Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, ним не споживались, відповідачем не надано.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині визначення розміру заборгованості що підлягає стягненню зміні. Позовні вимоги належить задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за теплову енергію за період з квітня 2018 по листопад 2021 року у розмірі 77047,19 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позову становить 3028,00 грн, сума сплаченого судового збору відповідачем за подання апеляційної скарги становить 3633,60 грн.
Оскільки вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме 51,65% а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме 48,35% отже з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1563,96 грн за подачу до суду позовної заяви та з КП «ХТМ» належить стягнути 1756,84 грн а подачу апеляційної скарги та з урахуванням взаємозаліку (1756,84 -1563,96) КП «ХТМ» належить стягнути 192,88 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Коновалова Олега Анатолійовича який діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року – змінити.
Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2018 року по 30.11.2021 року – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (ЄДРПОУ 31557119) заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2018 року по 30.11.2021 року у загальному розмірі 77047,19 (сімдесят сім тисяч сорок сім) гривень 19 коп.
Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (ЄДРПОУ 31557119) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 192 (сто дев`яносто дві) гривні 88 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:         О.Ю. Тичкова

Судді: Ю.М. Мальований 

В.Б. Яцина