УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/17033/24 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 67 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Бондар О.О., Павицької Т.М.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/17033/24 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у її вихованні
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою адвокатом Ляховим Олександром Валерійовичем,
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступні способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: кожна неділя місяця – з 10:00 години до 08:00 години понеділка за місцем проживання батька, з відвезенням дитини в понеділок до дитячого садочка та з можливістю проводити час в розважальних закладах, парках та місцях відпочинку, без участі матері дитини; на період канікул – два тижні літніх канікул з метою оздоровлення дитини, без участі матері дитини; у святкові дні – побачення кожного 1 січня Нового року з 10:00 години до 16:00 години, 26 грудня кожного року для святкування Різдва – з 12:00 години до 17:00 години, 12 лютого кожного року для святкування Дня народження дитини – з 14:00 години до 19:00 години, для святкування Трійці та Пасхи почергово – один рік із батьком, один рік із матір`ю; якщо батько не має змоги забрати дитину у визначений час побачень, то цей час відкладається на інший за домовленістю обох батьків; під час хвороби дитини батько має право відвідувати дитину за місцем її перебування.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі та мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 15 липня 2022 року шлюб розірваний. Малолітня донька залишилася проживати з ОСОБА_2 . Сторони неодноразово намагалися домовитися про побачення з дитиною, але дійти згоди не вдалося. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07 червня 2023 року №698 визначений графік побачень із дитиною. З дня винесення Службою у справах дітей і до березня 2024 року ОСОБА_2 частково виконувала рішення та періодично надавала можливість побачитися з дитиною. Починаючи з 24 березня 2024 року, побачення з дитиною припинилися. ОСОБА_2 систематично чинить перешкоди у спілкуванні його ( ОСОБА_1 ) із дочкою ОСОБА_4 . На повідомлення та заклики Служби у справах дітей не реагує та відмовляється виконувати рішення. Він неодноразово звертався до Служби у справах дітей і повідомляв про те, що графік побачень не виконується. Такі звернення були усними. Належної реакції на них не було. Він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини та має дуже велике бажання виховувати свою доньку, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дочкою спричинить їй шкоду не існує. 

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03 вересня 2025 року позов задоволений частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначений спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування кожної неділі місяця в часовий проміжок із 10.00 години до 20.00 години за місцем проживання батька або на нейтральній території без присутності матері; перебування дитини з батьком протягом двох тижнів у період літніх канікул, в тому числі, з метою відпочинку та оздоровлення, без присутності матері; за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 через адвоката Ляхова О.В. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини, виклавши відповідний пункт резолютивної частини в такій редакції: «Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щотижневе побачення кожної неділі з 10:00 години до 20:00 години за місцем проживання батька або на іншій нейтральній території у присутності матері»; в частині надання батьку права на перебування з дитиною протягом двох тижнів у період літніх канікул без присутності матері скасувати та відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції прийняв рішення виключно з власного способу спілкування батька з дитиною, при цьому не врахував психологічні особливості дитини, її бажання, схильність позивача до вчинення насильства в сім`ї. Суд першої інстанції повністю проігнорував ключову вказівку Верховного Суду в постанові від 30 липня 2025 року в справі №753/2281/23, яка стосується саме врегулювання питань відпочинку та канікул. Верховний Суд однозначно розмежував право на спілкування (яке визначається судом), порядок проведення канікул, свят та відпусток (який є предметом домовленості батьків). Верховний Суд зазначив, що вимоги, які стосуються спільного відпочинку на період канікул дочки належать до сфери договірного врегулювання і не підлягають судовому задоволенню в імперативному порядку, оскільки потребують згоди сторін. Замість того, щоб зобов`язати сторони самостійно узгоджувати графік літнього відпочинку, як того вимагає позиція Верховного Суду, суд безпідставно взяв на себе функцію такого узгодження, що є виходом за межі повноважень у подібних спорах. Рішення суду в частині встановлення двотижневого періоду для літнього відпочинку дитини з батьком є помилковим, оскільки ґрунтується на суперечливому та неповному тлумаченні правових висновків Верховного Суду. В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 неодноразово наголошувала на тому, що вона не чинить позивачу жодних перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки розуміє необхідність спілкування доньки з татом, але донька останнім часом не виявляє бажання до особистих зустрічей та спілкування з батьком. Як убачається з відзиву, а також пояснень самої ОСОБА_2 , на початку літа 2024 року донька категорично відмовилася їхати до тата, тим більше залишатися в нього на ніч, мотивуючи тим, що батько свариться зі своєю «дівчиною» з якою мешкає і ОСОБА_4 його боїться. Зі слів доньки вона ( ОСОБА_2 ) зрозуміла, що позивач знову повернувся до свого звичного життя з шкідливими звичками. Під час розгляду справи судом першої інстанції досліджені матеріали адміністративного провадження №296/5042/24, із яких убачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення. Схильність до агресії відносно членів сім`ї є тим самим окремим випадком, де суд першої інстанції мав би врахувати в першу чергу інтереси дитини, оскільки спілкування дитини з батьком без участі матері може негативно відобразитися на психоемоційному та морально-етичному станах дитини, враховуючи стійке небажання доньки бачитися з батьком. У разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти, чи відбувається домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року в справі №757/33742/19-ц. Суд безпідставно не взяв до уваги висновок психолога. Суд зазначив, що складений психологом висновок про ставлення дитини до батька, який подавався стороною відповідача на підтвердження заперечень, де акцентовано увагу на певному побоюванні батька дитиною, на думку суду, додатково свідчить про нерозвинену та не закріплену взаємодію між батьком та дитиною, що, у свою чергу, не може бути подолане та усунуто без належного контакту. Присутність матері у таких випадках перешкоджатиме вільному прояву поведінки, фактично виявлятиме контролюючу функцію, недоречну при таких зустрічах. У даному випадку, суд нівелює висновок психолога, трактуючи його по своєму, а в тому, що дитина боїться тата, суд вбачає нерозвинену взаємодію між батьком та дитиною. Разом із тим, відповідно до висновку психолога, на прохання спеціаліста намалювати фігурку тата, Теона почала помітно нервувати, зменшилися коментарі, погіршився настрій і наостанок, ОСОБА_4 відмовилася малювати тата. Тим же висновком встановлено, що ОСОБА_4 боїться тата. Зважаючи на такий емоційний стан дитини по відношенню до батька, суд робить помилковий висновок, що якраз тісне спілкування тата і доньки покращить стосунки між ними. Іншого висновку спеціаліста до суду не надано. Висновок органу опіки та піклування у визначенні порядку участі у вихованні та спілкуванні із дитиною в повній мірі відповідає інтересам дитини на зустрічі та спілкування із батьком, який, у свою чергу, проявляє особливу зацікавленість у побудові взаємних відносин із донькою, намагається вчиняти дії на реалізацію не лише права, а й на виконання закріпленого батьківського обов`язку у відповідній сфері. Між тим, слід зазначити, що висновок органу опіки і піклування ґрунтується виключно на опитування мами і тата. Під час складання висновку фахівці органу опіки і піклування, на превеликий жаль, думку дитини не почули з даного приводу. Суд першої інстанції безпідставно поклався на висновок органу опіки і піклування, оскільки він підготовлений з істотним порушенням законодавства та не відображав реальної ситуації щодо безпеки дитини. Орган опіки і піклування під час складання свого висновку проявив бездіяльність: не надав у своєму висновку жодної оцінки факту вчинення насильства та не проаналізував, чи були усунуті ризики для дитини; не направив ОСОБА_1 на проходження корекційної програми; не перевірив, чи проходив він таку програму з власної ініціативи. Такий формальний підхід свідчить про те, що орган опіки і піклування не виконав свого головного завдання – забезпечити захист прав та найкращих інтересів дитини. Замість того, щоб убезпечити дитину, суд ухвалив рішення, яке створює умови для потенційного психологічного тиску або інших проявів агресії під час тривалого перебування з батьком наодинці. Отже, оскільки висновок органу опіки та піклування був підготовлений з порушенням вимог закону та не містить аналізу ключових ризиків, він не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Суд першої інстанції, у свою чергу, не здійснив власної перевірки цих обставин, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення, яке потенційно загрожує безпеці дитини.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, - рішення суду першої інстанції в оскарженій частині змінити, а щодо надання батьку права на перебування з дитиною протягом двох тижнів у період літніх канікул без присутності матері скасувати та відмовити у задоволенні вказаної вимоги.

Позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.204). Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визначення способу участі батька у вихованні дитини, а саме: щотижневого побачення кожної неділі з 10:00 години до 20:00 години за місцем проживання батька або на іншій нейтральній території без присутності матері та перебування з дитиною впродовж двох тижнів у період літніх канікул, в тому числі, з метою відпочинку та оздоровлення, без присутності матері. У іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається, оскільки не оскаржується у апеляційному порядку.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, (далі – Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою ст.3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі – ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої ст.10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом із дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11,48).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07 червня 2023 року №698 визначений ОСОБА_1 порядок побачень із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожної неділі місяця з 10:00 до 19:00 години на нейтральній території або за місцем проживання батька. У разі згоди обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок участі у вихованні та побачень батька з дитиною (а.с.13).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до Служби (управління) у справах дітей та до Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області з заявами про те, що ОСОБА_2 не дає йому бачитися з дочкою (а.с.14-17,20-25).

Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02 липня 2025 року №908, ОСОБА_1 визначений наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування кожної неділі місяця в часовий проміжок із 10:00 години до 20:00 години за місцем проживання батька або на нейтральній території без присутності матері; перебування дитини з батьком протягом двох тижнів у період літніх канікул, в тому числі, з метою відпочинку та оздоровлення, без присутності матері; за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою (а.с.109-110). Із змісту висновку прослідковується, що під час засідання комісії 10 червня 2025 року ОСОБА_1 був відсутній через зайнятість на роботі, а ОСОБА_2 пояснила, що визнає право батька на спілкування та побачення з дочкою ОСОБА_4 , але змушена обмежити спілкування ОСОБА_1 з дитиною через його постійну неадекватну поведінку, зокрема, і внаслідок зловживання спиртними напоями. Щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог ОСОБА_2 повідомила, що ночівля дитини у батька з неділі на понеділок є недоречною, оскільки з вересня 2025 року дитина йде на навчання до першого класу і в понеділок зранку її потрібно зібрати належним чином. Щодо спілкування батька з дитиною під час святкових днів та вихідних днів не заперечує, але наголошує, що кожен конкретний випадок потребує попередньої домовленості та погодження. Також ОСОБА_2 наполягає на власній присутності на перших побаченнях батька з дитиною, мотивуючи тим, що фактично більше року ОСОБА_4 не бачила батька і потрібні певні умови та час для налагодження міжособистісних стосунків. На засіданні комісії 17 червня 2025 року ОСОБА_1 категорично заперечив твердження ОСОБА_2 щодо своєї неадекватної поведінки, повідомив, що підтримує свої вимоги у повному обсязі. ОСОБА_1 категорично заперечує необхідність присутності матері при його спілкуванні та побаченнях з дочкою (навіть на першому побаченні), стверджуючи, що у нього з дитиною наявні тісний емоційний зв`язок та взаєморозуміння, потреба у налагодженні міжособистісних стосунків відсутня.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 08 липня 2024 року в справі №296/5042/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення. Зі змісту постанови вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №208437 ОСОБА_1 20 травня 2024 року вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї співмешканки, з якою перебуває у цивільному шлюбі, а саме виражався нецензурною лайкою, утримував в квартирі, не давав вільно пересуватися, бив побутові речі в квартирі, яку орендує, забирав ключі від квартири.

ОСОБА_2 у апеляційній скарзі покликається на те, що на початку літа 2024 року донька категорично відмовилася їхати до тата, тим більше залишатися в нього на ніч, мотивуючи тим, що батько свариться зі своєю «дівчиною» з якою мешкає і ОСОБА_4 його боїться, а тому наполягає на зустрічах батька з донькою у її (матері) присутності. 

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 березня 2026 року зобов`язано Житомирський міський центр служби у справах дітей Житомирської міської ради надати висновок психолога щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши у присутності матері або представника органу опіки та піклування чи без такого. Зобов`язано виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування надати Житомирському апеляційному суду висновок щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши у присутності матері або представника органу опіки та піклування чи без такого.

Із інформації про роботу психолога з ОСОБА_3 , 2019 року народження, вбачається, що в роботі з ОСОБА_3 психологом були використані різні психологічні методи роботи: бесіда, спостереження, опитування та інші психодіагностичні інструменти, зокрема було застосовано такі техніки та методики як «Моя сім`я», «Три дерева», «Кактус емоцій», «Два будиночки», «Незакінчені речення», ОСОБА_6 аперцетивний тест (САТ) ОСОБА_7 тощо. Під час спілкування дівчинка розповіла, що проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_8 та вітчимом ОСОБА_9 , якого називає «татом» та дружить з його біологічними дітьми, коли вони приїжджають до них погостити. ОСОБА_4 відгукується позитивно про вітчима, каже що він купує подарунки, турбується та проводить багато часу з нею. Свого біологічного батька ОСОБА_1 дівчинка знає, теж називає його татом, але неохоче щось розповідає про нього. Розповіла як зустрічалася з ним, була у нього дома, хоча точно відповісти, коли це було не може. Весь час пригадує як батько її «кіндер» розбив кулаком на маленькі шматочки та розірвав чоботи ОСОБА_4 у неї на очах. Також дівчинка пригадує, як він з нею на руках утікав від матері ОСОБА_10 , тоді вона злякалася за себе і за матір, і , з її слів, з тієї пори, вона боїться, що батько може її забрати від матері. Теона налякана поведінкою батька, бо, коли вона контактувала з ним, він був п`яний і від нього погано пахло, а коли він п`яний він стає «злий і неадекватний». За спостереженнями психолога за поведінкою, емоційними реакціями дівчинки та її висловлюваннями можна припустити, що відносно батька ОСОБА_11 у Теони проявляється тривожність, зростає рівень психоемоційного стресу та напруги. З урахуванням зазначених вище факторів рекомендовано врахувати психоемоційний стан дитини та встановити години побачень дитини з батьком у присутності матері (а.с.197-198).

Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради спрямував до суду лист від 21 квітня 2026 року в якому зазначив, що виконавчим комітетом Житомирської міської ради, як органом опіки та піклування в справі №295/17033/24, відповідно до своїх процесуальних обов`язків підготовлено та надано до суду рішення від 02 липня 2025 року №908 щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 . Під час підготовки висновку максимально враховано інтереси дитини, досліджено всі аспекти справи, заслухано позицію обох батьків з вказаного питання. З урахуванням інформації психолога Житомирського міського центру соціальних служб міської ради за результатами роботи з дитиною ОСОБА_3 , вважають за доцільне присутність матері дитини ОСОБА_2 під час зустрічей дитини з батьком протягом двох місяців від початку спілкування. Така позиція зумовлена тим, що мати для дитини є безумовним авторитетом і лише вона має змогу підняти значимість батька в уявленні дитини, сформувати його позитивний образ, згладити неприємні спогади ОСОБА_4 щодо досвіду минулих зустрічей та забезпечити дочці відчуття безпеки при налагодженні контакту батька з дитиною (а.с.200).

Ураховуючи викладене вище, вік дочки сторін, приймаючи до уваги відсутність сталого психологічного зв`язку між батьком та дитиною, постійне проживання дитини з матір`ю, відсутність повноцінного контакту з батьком та тривожність доньки з огляду на минулий досвід, колегія суддів вважає, що графік побачень позивача з донькою від початку спілкування та впродовж двох місяців належить встановити у присутності матері, що сприятиме поступовому налагодженню батька відносин із донькою та формуванню емоційного контакту між ними, а у подальшому зустрічі можуть відбуватися без присутності матері.

Також суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що вимоги про перебування дитини з батьком упродовж двох тижнів у період літніх канікул, в тому числі, з метою відпочинку та оздоровлення, без присутності матері стосуються договірного врегулювання виконання батьківських обов`язків та потребують досягнення згоди між сторонами, а тому задоволеними бути не можуть.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року в справі №753/2281/23.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України, колегія суддів рішення суду першої інстанції в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 шляхами: спілкування кожної неділі місяця в часовий проміжок з 10.00 години до 20.00 години за місцем проживання батька або на нейтральній території без присутності матері; перебування дитини з батьком протягом двох тижнів у період літніх канікул, в тому числі, з метою відпочинку та оздоровлення, без присутності матері, - скасовує та ухвалює у цій частині нове судове рішення, яким визначає спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щотижневі побачення кожної неділі з 10:00 години до 20:00 години за місцем проживання батька або на іншій нейтральній території від початку спілкування та впродовж двох місяців у присутності матері, а у подальшому спілкування батька із донькою проводити без присутності матері.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, колегія суддів стягує з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 605,60 грн, а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану адвокатом Ляховим Олександром Валерійовичем, задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 вересня 2025 року в частині визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 шляхами: спілкування кожної неділі місяця в часовий проміжок з 10.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання батька або на нейтральній території без присутності матері; перебування дитини з батьком протягом двох тижнів у період літніх канікул, в тому числі, з метою відпочинку та оздоровлення, без присутності матері, - скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.
Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щотижневі побачення кожної неділі з 10:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання батька або на іншій нейтральній території від початку спілкування та впродовж двох місяців у присутності матері, а у подальшому спілкування батька із донькою проводити без присутності матері.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 605,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: