| | Справа №760/15478/25 2/760/1344/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.
за участю секретаря - Омельяненко С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ДІМ 9000» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ДІМ 9000» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Управляюча компанія «ДІМ 9000») звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 25297,90 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3453,99 грн, 3 % річних у розмірі 632,96 грн та судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг.
Відповідач своєчасно з 01.06.2024 по 01.04.2025 не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, що обумовило виникнення заборгованості у розмірі 25297,90 грн.
Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень ст. 625 ЦК України зобов`язаний також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох відсотків річних.
Ухвалою суду від 16 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
19.12.2025 від відповідача надійшла заява про долучення доказів та закриття провадження у справі у зв`язку з погашенням заборгованості. 
26.02.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, у якому повідомляють, що відповідач у добровільному порядку внесла на рахунок товариства основну частину заборгованості за житлово - комунальні послуги, зазначені дії відповідача свідчать про фактичне визнання нею наявності заборгованості та обґрунтованості вимог позивача. Проте, ТОВ «Управляюча компанія «ДІМ 9000» заявляло позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних та втрат від інфляції, а також судові витрати. Просив позовні вимоги задовольнити.
10.07.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справ від позивача. У поясненнях позивач вказав, що враховуючи оплату відповідачем основної заборгованості, просить закрити провадження та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІМ9000» суму в розмірі 4086,95, яка складається зі збитків від інфляції - 3453,99 грн та 3% річних - 632,96 грн. 
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того, чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.
У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).
З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Відтак, суд зазначає датою виготовлення ухвали дату складання повного його тексту, незважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.
Дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Дім 9000» забезпечує належне утримання будинку і прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім того, ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» та ОСОБА_1 уклали договору про компенсацію вартості послуг та надання послуг.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач у період з 01.06.2024 по 01.04.2025 не сплачувала кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 25297,90 грн. збитків інфляції - 3453,99 грн, 3% річних - 632,96 грн.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Положення ст. ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію.
Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Як вбачається з платіжних інструкцій поданих відповідачем разом з заявою, нею сплачено основну суму заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 25297,90 грн. Дана обставина представником позивача не заперечувалась. Разом з тим, представник позивача в своїх поясненнях наголошував на ту обставину, що вже підчас розгляду справи в суді, відповідач погасив заборгованість, проте позивачем понесені судові витрати, які вони просять стягнути з відповідача, а також інфляційну складову боргу та 3% річних.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України).
У своїх додаткових поясненнях позивач вказує на те, що після подання позовної заяви до суду та відкриття провадження у справі відповідачем частково погашено заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, що є предметом даного судового спору, Так, протягом періоду розгляду справи відповідачем здійснено платежі у червні 2025 року у розмірі 3201,43 грн, у липні 2025 року у розмірі 3500,83 грн, у вересні 2025 року в розмірі 33998 грн, у жовтні 2025 року у розмірі477 грн та у грудні 2025 року у розмірі 28624,95 грн, що в загальній сумі становить 39202,21 грн.
Зазначені кошти були спрямовані відповідачем на погашення як основної частини заборгованості, пред`явленої до стягнення в позовній заяві у розмірі 25297,90 грн, так і поточних нарахувань за період з травня по листопад 2025 року у розмірі 13904,31 грн, які виникли та підлягали сплаті вже після звернення позивача до суду з даним позовом. Таким чином, здійснені відповідачем платежі охоплюють як заборгованість, що існувала на момент подання позову, так і зобов`язання зі своєчасної оплати житлово-комунальних послуг, що виникли у процесі розгляду справи. Проте, ці платежі не були направлені на погашення заборгованості з інфляційну складову боргу у розмірі 3453,99 грн, 3 % річних у розмірі 632,96 грн. 
Таким чином, з наданих доказів убачається, що після звернення позивача до суду відповідачем сплачено основну суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 25297,90 грн, яка була предметом позовних вимог. Зазначена обставина підтверджується платіжними інструкціями та не заперечується позивачем.
Враховуючи, що після відкриття провадження у справі відповідачем погашено основну суму заборгованості, яка була заявлена позивачем до стягнення, предмет спору в цій частині припинив існувати. У зв`язку з цим провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 25297,90 грн підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
Разом з тим, сплата відповідачем основної суми заборгованості після звернення позивача до суду не звільняє її від обов`язку сплатити передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, а також перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 453,99 грн та трьох процентів річних у розмірі 632,96 грн.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягають задоволенню, а провадження у справі в частині вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 25 297,90 грн - закриттю.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Оскільки основна сума заборгованості сплачена відповідачем після пред`явлення позову, а позовні вимоги в частині інфляційних втрат та 3 % річних задоволені судом, суд вважає, що понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі.
Враховуючи обсяг та характер наданої правничої допомоги, те, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не становила значної складності та не потребувала значного обсягу процесуальної роботи, суд вважає заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн завищеними та визначає їх розмір, який підлягає стягненню з відповідача, у сумі 3000,00 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 525-527, 530, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 141, 255, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ДІМ 9000» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 25 297,90 грн - закрити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ДІМ 9000» (ЄДРПОУ 44162623, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, 17/8, оф. 6) інфляційну складову боргу у розмірі 3453,99 грн, 3% річних у розмірі 632,96 грн, що в сумі складає - 4086,95 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «ДІМ 9000» (ЄДРПОУ 44162623, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, 17/8, оф. 6) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          І.А. Усатова