Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року № 520/5530/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ від 27.01.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
- визнати протиправним та скасувати наказ № 28 від 27.01.2026 року командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) курсантом навчального взводу навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) зі списків особового складу.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказ від 27.01.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 та наказ № 28 від 27.01.2026 року командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 курсантом навчального взводу навчальної роти НОМЕР_3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню. 
Відзив на позовну заяву від ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду не надійшов.
Відповідач, Військова частина НОМЕР_4 , подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 проведено процедуру мобілізації позивача
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.01.2026 № 407 позивач був призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період та направлено до Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 28 від 27.01.2026 року позивача було зараховано до списків особового складу військової частини.
ІНФОРМАЦІЯ_5 листом №678/МВ від 11.02.2026 на звернення представника позивача повідомив, що за наявними даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебував на загальному військовому обліку, як солдат запасу, не мав відстрочку від мобілізації, не мав оформленого бронювання під час воєнного стану та підлягав мобілізації. Вказано, що відповідно до и. 54 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», громадянина ОСОБА_1 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_7 та направлено на проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності. Вказано, що після проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби, громадянин ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби та 27.01.2026 призваний на військову службу за мобілізацією у військову частину НОМЕР_1 .
Вважаючи протиправними оскаржувані рішення, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону №2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543).
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону №3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Згідно п. 2 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Позивач посилався на те, що його було зобов`язано пройти військово-лікарську комісію, де позивач був визнаний придатним до військової служби.
Так, позивачем не оскаржується та не заперечуються обставини, що він прийшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби.
Натомість позивач посилався на те, що на час призову на військову службу та станом на теперішній час на нього поширюється відповідний імунітет від призову його на військову службу. Зазначив, що позивач є здобувачем вищої освіти, навчається на 3 курсі Харківській державній академії фізичної культури за денною формою навчання та вперше здобуває відповідний рівень вищої освіти, що підтверджується відповідними документами.
Так, позивач є здобувачем вищої освіти у Харківській державній академії фізичної культури, що підтверджується довідкою № 02/03-57 від 29.01.2026 року, довідкою № 151-2526 від 29.01.2026 року та витягом з наказу № 211 від 15 вересня 2023 року.
Проте, позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено, що позивачу була надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
При цьому, позивачем не надано доказів звернення із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Отже, суд не може прийти до висновку про наявність у позивача оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та звернення із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
За таких обставин, позивач, станом на проведення процедури мобілізації позивача у спірних правовідносинах, не мав оформленої відстрочки від призову на військову службу підчас мобілізації та не звертався із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Верховний Суд у постанові від 18.01.2024 по справі №280/6033/22 прийшов до висновку, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 по справі № 520/7954/22 прийшов до висновку, що статус позивача, як здобувача фахової вищої освіти, не дорівнює звільненню його від обов`язку проходження військової служби, а надає лише право на відстрочку від призову на військову службу.
Отже, за відсутності у позивача оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_1 були наявні правові підстави для призову позивача для проходження військової служби під час мобілізації.
Також, позивач посилався на те, що позивачу лише 28 жовтня 2025 року виповнилося 25 років, до досягнення зазначеного віку позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим на момент його затримання співробітниками ТЦК та СП минуло лише близько трьох місяців з моменту досягнення ним відповідного віку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які відповідно до статті 14 цього Закону взяті на військовий облік; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; жінки, які виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням на базову військову службу; на військовий облік військовозобов`язаних: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.
З огляду на те, що позивач, на час проведення процедури його призову у спірних правовідносинах, був старший 25 років, то він підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
Отже, вказані посилання позивача є необґрунтованими.
Відповідно до п.82 Порядку №560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи).
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.01.2026 № 407 позивач був призваний та направлений для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період та направлено до Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до п.2 розділу ХІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції. Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 28 від 27.01.2026 року позивача було зараховано до списків особового складу військової частини.
Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачами не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.
Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Бабаєв А.І.