Справа № 167/93/26 	Головуючий у 1 інстанції: Гармай І. Т. 	
Провадження № 22-ц/802/837/26  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Волинської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_2 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 15 травня 2026 року в складі судді Гармай І. Т., 
встановив:
В січні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Волинської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 15 травня 2026 року клопотання представника Волинської обласної прокуратури Романішиної Тетяни Леонтіївни про зупинення провадження у справі задоволено.
Постановлено провадження у справі № 167/93/26 за позовом ОСОБА_1 , поданим в її інтересах ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Волинської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування моральної шкоди зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 161/19726/19, провадження № 51-1128 ск 26.
В апеляційній скарзі представник позивача  ОСОБА_2  просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_2 вказує, що п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
Судове рішення в іншій справі (кримінальному провадженні) щодо ОСОБА_1 про повну її реабілітацію за пред`явленими звинуваченнями набрало законної сили – 18.12.2025, після проголошення рішення судом апеляційної інстанції. Тому, законних підстав для зупинення судового провадження в цивільній справі виходячи з положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК не має та вказана норма процесуального закону до застосування не підлягає.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Волинської обласної прокуратури Романішина Т. Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначаючи, що оскільки судове рішення у справі № 161/19726/19, яким ОСОБА_1 визнано невинуватою за ч. 3 ст. 190 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України може бути підставою для відшкодування шкоди у зв?язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та безпосередньо пов?язане зі цією справою № 167/93/26, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про зупинення провадження у цивільній справі № 167/93/26 до розгляду Верховним Судом кримінальної справи № 161/19726/19, так як за результатами розгляду кримінальної справи можуть бути встановлені факти та обставини, які матимуть преюдиційне значення при вирішенні цієї цивільної справи.
Представник відповідача Державної казначейської служби України у відзиві на апеляційну скаргу, зазначила, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином застосував норми матеріального та процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження, оскільки кінцеве рішення Верховного Суду за наслідками перегляду зазначеного кримінального провадження матиме преюдиційне значення для даної цивільної справи, оскільки вирок в кримінальній справі № № 161/19726/19 є одним із письмових доказів, який значною мірою впливає на вирішення питання щодо законності або ж незаконності притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, а відтак, впливатиме і на вирішення питання щодо наявності або відсутності правових підстав для стягнення з Держави на користь Позивача моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 08.07.2026, тобто дата складення повного судового рішення.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що підставою звернення з позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди став вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області про виправдування ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушенняя за ч. 3 ст. 190 КК України від 25 лютого 2025 року та ухвала Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 квітня 2026 року у кримінальній справі № 161/19726/19 постановлено відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 .
Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області 25 лютого 2025 року, який в частині виправдання ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України залишений без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року, що передував зверненню до суду із даним цивільним позовом, оскаржується у касаційному порядку та судове рішення за результатами касаційного перегляду не постановлено, проте має визначну роль при розгляді даного спору, оскільки за результатами розгляду кримінальної справи можуть бути встановлені факти та обставини, які матимуть преюдиційне значення при вирішенні цієї цивільної справи, з метою постановлення об`єктивного і законного рішення в розглядуваній цивільній справі, необхідно задовольнити клопотання представника відповідача і зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 161/19726/19, провадження № 51-1128 ск 26.
З таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.
Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення. (стаття 532 КПК України).
Касаційний перегляд Верховним Судом рішення суду в іншій справі, яке набрало законної сили, не може бути підставою для зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 20 грудня 2023 року у справі 761/9837/22.
У справі, що переглядається, зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції не звернув увагу, що ухвала Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року (справа № 161/19726/19) набрала законної сили в день її проголошення, тобто 18 грудня 2025 року.
Суд першої інстанції у цій справі, в порушення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, не врахував, що перегляд справи в касаційному порядку не є підставою для зупинення провадження у справі.
Згідно із вимогами ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про зупинення провадження, у зв`язку з чим оскаржена ухвала, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись статтями 368, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_2  задовольнити.
Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 15 травня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий 
Судді: