Справа №:755/7868/26
Провадження №: 2/755/7715/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова група «Спецтехнологія» про визнання трудових відносин припиненими, - 

у с т а н о в и в :

20 травня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова група «Спецтехнологія» (далі - ТОВ ПГ «Спецтехнологія») про визнання трудових відносин припиненими, у якому просить:
- визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ ПГ «Спецтехнологія» на посаді кошторисника на підставі частини першої статті 38 КЗпП.
Позов мотивовано тим, що 11 травня 2022 року позивачка була працевлаштована у ТОВ ПГ «Спецтехнологія» на посаду кошторисника.
З 23 листопада 2022 року вийшла на лікарняний у зв`язку вагітністю і пологами.
З 25 січня 2023 року до 25 січня 2026 року перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Термін дії вказаної відпустки закінчився 25 січня 2026 року.
Позивачка зазначає, що після закінчення декретної відпустки планувала вийти на роботу та звільнитися за власним бажанням, однак здійснити звільнення у загальному порядку не мала змоги у зв`язку з тим, що: на підприємстві відбулась зміна керівника та офіційної юридичної адреси; офіційні номери телефонів товариства не відповідають, постійно вимкнені або знаходяться поза зоною досяжності; 22 квітня 2026 року позивачка надсилала за місцезнаходження підприємства заяву про припинення трудових відносин, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак вказане повідомлення повернулось «за закінченням терміну зберігання».
Позивач вказує, що неможливість розірвання трудових договір, укладений на невизначений строк через відсутність зв`язку з відповідачем порушує її конституційні права, обмежує свободу праці та унеможливлює подальше офіційне працевлаштування на інше місце роботи.
Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 29 травня 2026 року відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснив учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Задовольнив клопотання позивача про витребування доказів.
Як вбачається з матеріалів справи ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем в електронному суд 29 травня 2025 року, однак процесуальним правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку у сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 11 травня 2022 року прийнято на роботу до ТОВ СП «Спецтехнологія» на посаду кошторисник.
Відповідно до витягу з листка непрацездатності № 5849174-2011177768-1 з 23 листопада 2022 року до 28 березня 2023 року у зв`язку з вагітністю та пологами була тимчасово непрацездатною.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, перебувала у відпустці за доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
22 квітня 2026 року позивачка надсилала за місцезнаходженням підприємства заяву про припинення трудових відносин, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак вказане повідомлення повернулось «за закінченням терміну зберігання».
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України).
Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
У цій справі, 22 квітня 2026 року позивач подала відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України у зв`язку з доглядом за дитиною до осягненню нею 14-річного віку. Вказане повідомлення повернулося відправнику у зв`язку з "закінченням терміну зберігання".
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 369/1906/18 (провадження № 61-1706св22) вказано, що «за змістом статті 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Отже, праву працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням за умови попередження роботодавця за два тижні відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України кореспондується обов`язок роботодавця оформити відповідним наказом звільнення та виконати обов`язки, визначені статтями 47, 116 КЗпП України. Чинне законодавство не визначає випадки, у яких роботодавець може відмовити працівнику у звільненні за власним бажанням, отже, роботодавець не може відмовити працівнику у звільненні за його бажанням, у разі подання ним відповідної заяви за два тижні до такого звільнення».
Заява ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням не звільняє роботодавця від обов`язку розглянути таку заяву працівника про звільнення за власним бажанням у межах строків, визначених у статті 38 КЗпП України. Датою такого звільнення є 06 травня 2026 року, тобто граничний строк, визначений статтею 38 КЗпП України.
Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2025 року у справі № 145/175/20 (провадження № 61-14222св24).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Положеннями статей 76-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).
Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.
З огляду на викладене суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова група «Спецтехнологія» про визнання трудових відносин припиненими підлягають частковому задоволенню, ухвалюючи судове рішення суд враховує що заява ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням надіслана 22 квітня 2024 року на адресу роботодавця, отже граничний строк, визначений статтею 38 КЗпП України для звільнення є 06 травня 2026 року.
Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова група «Спецтехнологія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355, 430 ЦПК України, КЗпП України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова група «Спецтехнологія» про визнання трудових відносин припиненими - задовольнити частково.

Визнати припиненими трудові правовідносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова група «Спецтехнологія» на посаді кошторисника на підставі частини першої статті 38 КЗпП України з 06 травня 2026 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова група «Спецтехнологія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 12 серпня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю промислова група «Спецтехнологія» (02099 м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, код ЄДРПОУ 32109687) .

Суддя -