Справа № 309/3556/26
Провадження № 1-кс/309/411/26

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Хуст 

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12026071050000387, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,  
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання обґрунтоване тим, що на при кінці серпня 2026 року, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, із корисливих мотивів, вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які безпосередньо шляхом контактування з іншими невстановленими особами займались організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
08 вересня 2026 року, ОСОБА_5 здійснюючи організацію незаконного переправлення легендованої особи, яка діяла під контролем правоохоронних органів, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , через державний кордон України, якому у зв`язку із введенням на території України «Воєнного стану» і обмеженням виїзду за кордон осіб чоловічої статі з числа громадян України віком від 18 до 60 років, у зв`язку з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію", дія якого продовжувалася Указами Президента України № 342/2022від 17.05.2022, № 574/2022 від 12.08.2022, № 758/2022 від 07.11.2022, № 59/2023від 06.02.2023, № 255/2023 від 01.05.2023, № 452/2023 від 26.07.2023, № 735/2023 від 06.11.2023, № 50/2024 від 05.02.2024, № 272/2024 від 06.05.2024, № 470/2024 від 23.07.2024, № 741/2024 від28.10.2024, № 27/2025 від 14.01.2025, № 236/2025 від 15.04.2025, № 479/2025 від 14.07.2025, № 794/2025 від 20.10.2025 та № 41/2026 від 12.01.2026, №342/2026 від 27.04.2026 та №596/2026 від 13.07.2026, заборонено виїзд за кодон, та який мав намір виїхати за межі України, шляхом незаконного перетину Державного кордону України, поза межами пункту пропуску, по мобільному зв`язку повідомив, що йому необхідно, 11.09.2026 прибути потягом до селища Воловець Закарпатської області, де в подальшому ОСОБА_5 , здійснить його транспортування до околиці с. Рокосово Хустського району Закарпатської області, в обхід контрольованих постів працівникові правоохоронних органів для подальшого подолання річки Тиса та незаконного перетину державного кордону України, за грошові кошти у сумі 4000 доларів США.
В подальшому, 12.09.2026 приблизно о 14: 40 годин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, організовуючи незаконне переправлення особи, через державний кордон України, перебуваючи на території залізничного вокзалу у смт. Воловець по вул. Привокзальна, 2, Закарпатської області, зустрів легендовану особу, яка діяла під контролем правоохоронних органів, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_8 , який вийшов із потяга сполученням Дніпро – Воловець та за допомогою автомобіля марки «Опель Вектра» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , відвіз його до готелю «Гранд» у с. Пилипець, Хустського району Закарпатської області де наказав очікувати наступних вказівок та слушної миті для незаконного перетину державного кордону України. 
12.09.2026 приблизно о 20:40 годин, ОСОБА_5 здійснюючи організацію незаконного переправлення легендованої особи, яка діяла під контролем правоохоронних органів, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_8 через державний кордон України, із корисливих мотивів, будучи у стані алкогольного сп`яніння приїхав до готелю «Гранд» у с. Пилипець, Хустського району Закарпатської області, де в салоні автомобіля марки «Опель Вектра» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , роз`яснив ОСОБА_8 , що він в обхід контрольного посту працівників правоохоронних органів у с. Сойми Хустського району Закарпатської області, відвезе його на околицю м. Хуст Закарпатської області, де в подальшому, супроводить до русла річки Тиса, та надасть маршрут до державного кордону України з метою його незаконного перетину. 
Після цього, ОСОБА_5 , виїхавши у напрямку м. Хуст Закарпатської області де 12.09.2026 приблизно о 23 годиніу с. Противень Хустського району Закарпатської області за кермо автомобіля марки «Опель Вектра» із державним номерним знаком НОМЕР_1 сіла невстановлена досудовим розслідуванням особа, що діяла за попередньою змовою із ОСОБА_5 та керуючи вказаним автомобілем продовжила рух у напрямку м. Хуст Закарпатської області для незаконного переправлення легендованої особи, яка діяла під контролем правоохоронних органів, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_8 через державний кордон України. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення легендованої особи, яка діяла під контролем правоохоронних органів, під вигаданими анкетними даними ОСОБА_8 через державний кордон України, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, отримав від ОСОБА_8 раніше обумовлені грошові кошти у сумі 4000 доларів США, однак був затриманий працівниками 27–ого прикордонного загону Державної прикордонної служби України спільно із працівниками Управління служби безпеки України в Закарпатській області о 00:25 годин 13.09.2026 на автомобільній дорозі Н-09 між населеними пунктами м. Хуст-с. Рокосово Хустського району при проведенні контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.
Беручи до уваги вищевикладене, встановлена достатність доказів, для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками – організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками та наданням засобів та усунення перешкод, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
13.09.2026 о 00:25 годин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, не судимого водій-рятувальник гірського пошуково-рятувального відділення (с. Пилипець Хустського району) Воловецької гірської пошуково-рятувальної групи ГУ ДСНС України, затримано у порядку ст.. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
13.09.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено достатні підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, які підтверджуються отриманими у встановленому КПК України порядку доказами, які наведені в матеріалах кримінального провадження. 
У даному випадку щодо обґрунтованості підозри, слід звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої під «розумною» підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, слід розуміти наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин.
Згідно, статті 131 КПК України видів заходів забезпечення кримінального провадження віднесено запобіжні заходи. 
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою, з яких особисте зобов`язання є найбільш м`яким, а тримання під вартою найбільш суровим запобіжними заходами.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.
На виконання вимог ст.178 КПК України, в якості обставини, що обов`язково враховуються судом при обранні запобіжного заходу, сторона обвинувачення вважає за необхідне зазначити: 
- наявність вагомих доказів які підтверджують вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину) передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, які наведенні в матеріалах кримінального провадження; 
- злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачений ч. 3 ст. 332 КК України є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років;
- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи чи навчання, що дає стороні обвинувачення вважати, що ОСОБА_5 продовжуватиме вчиняти інші умисні корисливі злочини спрямовані на протиправне збагачення;
- усвідомлюючи міру покарання, з метою його уникнення може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду.
- може незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, очевидців, які на даному етапі досудового розслідування не встановлені та інших учасників злочинної схеми по незаконному переправленні громадян через державний кордон України з метою уникнення відповідальності.
- крім цього, сторона обвинувачення звертає особливу увагу суду на те, що ОСОБА_5 , є працівником ДСНС, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, перебуває на спеціальному обліку, та в змозі безперешкодно долати та оминати контрольні пункти працівників правоохоронних органів з метою сприяння у незаконному переправленні через держаний кордон України осіб призовного віку. Використовуючи своє службове становище та доступ до спец-техніки може залучати третіх осіб для участі у даній протиправній схемі. 
Зазначені обставини прямо свідчать про наявність ризиків передбачених п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КК України виправдовують необхідність обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Враховуючи положення ст. 183 КПК України сторона обвинувачення вважає за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам та належному виконанні підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. 
Щодо практики застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою слід зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабита проти Італії від 06 квітня 2000 року, згідно якого тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обґрунтовано лише показаннями свідків.
Крім цього, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро-Браво проти Італії від 14.03.1984 року: затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених кодексом.
При визначенні розміру застави слід прийняти до уваги, що ОСОБА_5 здійснював злочинну діяльність пов`язану з незаконним переправленням осіб призовного віку через державний кордон України в умовах воєнного стану, за що незаконно отримував значні доходи, що створює передумови до сплати підозрюваним визначеного законом розміру грошової застави в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Отже, розмір застави ОСОБА_5 повинен бути призначений у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, а також виходячи з обставин при яких було скоєне кримінальне правопорушення, зокрема те, що злочин пов`язаний із організацією незаконного переправлення осіб призовного віку через державний кордон України під час дії правового режиму «Воєнний стан» із корисливих мотивів.
Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 листа 04.04.2013 №511-550/0/4-13«Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.
Згідно з ч.5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Позицію Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. 
У даній справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі булла не обґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя.
Європейським судом з прав людини визнано законними та обґрунтованими дії національних судів, що дообрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Окрім того Європейський суд з прав людини суд зазначив «не дивним є те, що національні суди при визначенні суми застави, яка би забезпечила впевненість у тому, що винна особа не уникне правосуддя, в основному посилалися на рівень відповідальності обвинуваченого, тяжкість злочину і розмір заподіяної шкоди. Не було також впевненості у тому, що застава, сума якої визначатиметься виключно пропорційно до майнового стану заявника, зможе забезпечити його присутність на судовому розгляді порушеної проти нього справи».
У рішенні ж Європейського суду з прав людини у справі Пунцельтпроти Чехії» (Punzelt v CzechRepublic), 31315/96, 25 квітня 2000 року суд відзначив, що при визначенні розміру застави окрім майнового стану особи слід враховувати майновий стан осіб, у групі з якими було вчинено злочин, а також можливість внесення застави іншими суб`єктами за договірними відносинами, зокрема страхування, платоспроможність яких не пропорційна майновому стану особи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, потребує від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Отже при визначенні розміру застави, з урахуванням обставин кримінального правопорушення.
Таким чином, наявні виключні випадки, які встановлюють, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а отже застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та у зв`язку з чим наявні підстави для призначення застави в розмірі 299 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, як під час досудового розслідування так і судового розгляду, крім цього враховуючи, що ОСОБА_5 не навчається є працівником ДСНС та перебуваючи на волі може вчинити інший умисний корисливий злочин, з метою власного протиправного збагачення, а також приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.
Посилаючись на викладене просить суд застосовувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із можливістю внесення застави встановивши в сумі 299 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині. Вказує, що ризики реальні, підозрюваний може переховуватися від слідства, впливати на свідків, вчинити інше правопорушення Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, є ризик втечі підозрюваного за кордон поза межами пунктів пропуску. Просить урахувати, що ОСОБА_5 є працівником ДСНС та має можливість безперешкодно минати КПП, у тому числі з використанням спецтехніки. Просить призначити йому заставу у розмірі 299 прожиткових мінімумів доходів громадян, оскільки менший розмір застави не зможе належним чином забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав прокурора.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання. Просить урахувати, що у підозрюваного є місце проживання та робота, він одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 ствердив, що готовий унести заставу у розмірі оголошеному прокурором. Слідчим суддею, додатково з`ясовано, чи правильно він розуміє, прокурор просить заставу біля 1 млн грн., на що ОСОБА_5 відповів ствердно, зазначив, що йому треба лише дати зателефонувати щоб унесли за нього відповідну заставу.
За таких обставин, слідчий суддя заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішенні питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст.332 КК України за вище наведених обставин.
За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження, в ході якого підозрюваному, 13.09.2026 повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину та подано до слідчого судді дане клопотання про обрання запобіжного заходу, аналізуючи яке на дотримання положень КПК України слідчий суддя враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
Слідчим суддею, на час порушеного у клопотанні питання, про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не судимий, водій – рятувальник гірського пошуково–рятувального відділення(с. Пилипеь Хустського району) Воловецької гірської пошуково–рятувальної групи ГУ ДСНС України.
Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. 
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, а саме: протокол особистого огляду ОСОБА_8 від 13.09.2026 року, протокол виготовлення та видачі несправжніх (імітаційних) засобів від 17.08.2026 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 13.09.2026 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 13.09.2026 року, протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 13.09.2026 року, протокол огляду предмету від 14.09.2026 року, - свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри підлягають відхиленню. 
Суд враховуючи специфіку даного злочину, вважає, що ризик переховування ОСОБА_5 від слідства і суду, у тому числі й шляхом перетину державного кордону поза межами пунктів пропуску, існує.
Суд враховує, що всі свідки в даному кримінальному провадженні судом ще не допитувалися (свідок ОСОБА_8 не допитувався судом, у тому числі й у порядку ст. 225 КПК України), ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 9 років, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст. 177, п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними
У судовому засіданні, підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_6 всупереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає доведеною наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.
За таких обставин слідчий суддя, враховуючи, той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначеного ст. 177 КПК України, та доведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведених під час розгляду клопотання ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання про обрання заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою.
З урахуванням наведеного, на думку суду застосування до ОСОБА_5 іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Отже при визначенні розміру застави, з урахуванням обставин кримінального правопорушення.
У даному випадку слідчий суддя враховує, що з долучених до матеріалів клопотання документів є обґрунтовані підстави вважати, що могли бути й інші епізоди відповідної діяльності ОСОБА_5 (у переписці з телефону ОСОБА_5 фігурують значні суми коштів у валюті), зважаючи також на місце роботи підозрюваного доречним є покликання прокурора те, що використовуючи свою посаду, зокрема спецтранспорт ОСОБА_5 матиме реальну можливість значно легше проїжджати КПП, а отже є підвищений ризик його втечі за межі України, слід суддя, вважає, що наявні виключні випадки, які встановлюють, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а отже застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та у зв`язку з чим наявні підстави для призначення застави в розмірі 299 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Окрім того сам ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив наявну можливість унести заставу у такому розмірі.
Застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого прокурора та суду; повідомляти слідчого прокурора та суд про своє місце проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон.
Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.
Керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, 
П О С Т А Н О В И В: 
Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12026071050000387, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.07.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 – задоволити частково. 
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 діб, тобто до 10 листопада 2026 року включно.
Одночасно визначити розмір застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України. 
Визначити заставу у розмірі 995 072 грн. (дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч сімдесят дві) грн., що становить 299 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний рахунок :
Отримувач коштів - ТУ ДСА України в Закарпатській області; 
Код отримувача (код ЄДРПОУ) 26213408; 
Банк отримувача ДКСУ м. Київ ; 
Код банку отримувача (МФО) 820172; 
Рахунок отримувача UA 198201720355209001000018501
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого прокурора та суду; повідомляти слідчого прокурора та суд про своє місце проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави. 
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Ужгородського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Ужгородського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово Хустський районний суд. 
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. 
Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено учасникам процесу 15 вересня 2026 року о 13 год. 30 хв. 

Слідчий суддя 
Хустського районного суду:  ОСОБА_1