КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 року Київ справа № 240/6140/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Житомирського окружного адміністративного суду 
про визнання протиправним і скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В:
Рух справи
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вимогами:
1. Визнати протиправним і скасувати наказ Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 №02-07-ос у частині встановленого розміру надбавки за вислугу років державної служби провідному спеціалісту відділу аналітично - статистичної роботи ОСОБА_2 на 2024 рік, а саме у період з 01 січня 2024 року рівні 20%, а з 27 травня 2024 року на рівні 22 % місячного посадового окладу
2. Зобов`язати Житомирський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату провідному спеціалісту відділу аналітично - статистичної роботи ОСОБА_2 надбавки за вислугу років державної служби з 1 січня 2024 року відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні З відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що наказом керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 № 02-33-ос їй було встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу як державному службовцю, який має 10 років стажу державної служби. Водночас наказом від 16.01.2024 № 02-07-ос на 2024 рік розмір надбавки було зменшено до 20 % з 01.01.2024 та 22 % з 27.05.2024, що, на думку позивача, свідчить про неврахування частини її стажу державної служби. Позивач звертає увагу, що підставою для видання наказу від 16.01.2024 зазначено абзац другий пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та постанову Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби», однак застосування цих нормативних актів призвело до безпідставного зменшення розміру надбавки за вислугу років. Таким чином, позивач вважає, що її стаж державної служби визначено неправильно, а розмір надбавки зменшено без належних правових підстав.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2024 адміністративну справу №240/6140/24 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії направлено для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.
Київський окружний адміністративний суд (суддя Донець В.А.) ухвалою від 10.07.2024 прийняв справу до провадження та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025, справу № 240/6140/24 передано на розгляд головуючому судді Сасу Є.В.
Київський окружний адміністративний суд (суддя Сас Є.В.) ухвалою від 28.02.2026 прийняв до провадження справу № 240/6140/24, розгляд якої здійснюватиметься спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що при встановленні позивачу надбавки за вислугу років діяв у межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства. Зокрема, наказ від 16.01.2024 № 02-07-ос було видано на виконання абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», постанови Кабінету Міністрів України № 229 та роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 10.01.2024 № 176. Відповідач зазначає, що у 2024 році для державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, законодавцем було встановлено спеціальний порядок визначення надбавки за вислугу років, відповідно до якого вона становить 2 відсотки посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу. Оскільки Житомирський окружний адміністративний суд провів класифікацію посад, при визначенні розміру надбавки застосуванню підлягали саме положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а не загальні положення статті 52 Закону України «Про державну службу». З огляду на це, наказом від 16.01.2024 № 02-07-ос позивачу було правомірно встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу з 01.01.2024 по 26.05.2024 та 22 % посадового окладу з 27.05.2024. Крім того, відповідач наголошує, що положення пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними та не визнані неконституційними, а тому були обов`язковими до застосування. Водночас виплата надбавки у більшому розмірі суперечила б вимогам бюджетного законодавства, оскільки розпорядники бюджетних коштів мають право здійснювати видатки виключно в межах бюджетних асигнувань та затвердженого фонду оплати праці. З цих підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 01.07.2026 витребував докази від відповідача.
На виконання вимог ухвали суду, відповідачем надано витребувані документи.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_3 27 травня 2013 року призначена на посаду провідного спеціаліста кадрової служби. 
З 09.11.2017 позивач переведена на посаду провідного спеціаліста відділу аналітично-статистичної роботи, а також присвоєно дев`ятий ранг державного службовця в межах категорії « В», відповідно до ст. 39 ЗУ « Про державну службу». 
13.02.2019 позивачу присвоєно восьмий ранг, а 14.02.2022 присвоєно сьомий ранг державного службовця.
Наказом керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року № 02-33-ос, відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15 "Питання оплати праці працівників державних органів", встановлено, зокрема, з 01 травня 2023 року надбавку за вислугу років провідному спеціалісту відділу аналітично - статистичної роботи ОСОБА_2 в розмірі 30 % місячного посадового окладу, як такій , що має 10 років стажу, який дає право на встановлення такої надбавки.
Наказом Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року № 02-07-ос «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям апарату суду на 2024 рік» провідному спеціалісту відділу аналітично - статистичної роботи ОСОБА_2 , встановлено надбавку за вислугу років державної служби на 2024 рік з 01 січня 2024 року у розмірі 20%, а з 27 травня 2024 року у розмірі 22 %.
Позивач, не погодившись із зменшенням розміру надбавки за вислугу років державного службовця, звернулась до суду з цим позовом.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організацію судової влади, зокрема загальні питання організаційного забезпечення діяльності судів, визначено в Законі України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402).
Згідно з ч. 1 ст. 148 Закону № 1402 фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з частиною першою статті 150 Закону № 1402 призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон № 889).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 889, державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 889, стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону № 889 заробітна плата державного службовця складається з:
1) посадового окладу;
2) надбавки за вислугу років;
3) надбавки за ранг державного службовця;
6) премії.
Відповідно до статті 52 Закону № 889 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Водночас 01 січня 2024 року набрав чинності Закон України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі - Закон № 3460), у пункті 10 розділу Прикінцеві положення якого законодавець визначив, що у 2024 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, крім державних органів, зазначених у пунктах 20-22 цього розділу.
Згідно з пунктом 12 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 3460, у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Норми Закону № 889 щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Ключовим питанням у справі є правомірність/протиправність застосування абз. 2 п. 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» при нарахуванні позивачу надбавки за вислугу років на державній службі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», який набрав чинності 01.01.2024, встановлені нові умови оплати праці державних службовців у 2024 році.
У Рішенні від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008 Конституційний Суд України зазначив, що закон про державний бюджет як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.
У Рішенні від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 Конституційний Суд України ще раз зазначив, що скасування чи зміна законом про державний бюджет обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання не допускається.
Відповідно до першого речення частини третьої статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.
Проаналізувавши наведені рішення Конституційного Суду України, суд зазначає, що викладені в них правові висновки сформульовані у контексті конституційного принципу недопустимості звуження змісту та обсягу прав і гарантій, установлених законами України, шляхом прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік. 
Отже, наведені правові позиції стосуються випадків, коли законом про державний бюджет фактично змінюється або обмежується правове регулювання, визначене іншими законами, що призводить до зменшення обсягу вже наданих особам прав чи гарантій.
Відповідно до наданих суду розрахункових листів за грудень 2023 року та за 2024 рік судом встановлено, що у грудні 2023 року посадовий оклад позивача становив 6 500,00 грн, надбавка за вислугу років – 1 950,00 грн, доплата за ранг – 400,00 грн.
Із розрахункових листів за 2024 рік вбачається, що посадовий оклад позивача збільшився до 11 855,00 грн.
Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що застосування у 2024 році нового порядку визначення надбавки за вислугу років саме по собі не призвело до звуження змісту чи обсягу трудових і соціальних гарантій позивача. 
Незважаючи на зміну механізму обчислення та граничного розміру надбавки за вислугу років, фактичний розмір грошового забезпечення позивача не зменшився. Навпаки, у зв`язку зі збільшенням посадового окладу відбулося зростання загального розміру заробітної плати позивача, що свідчить про відсутність негативного впливу оспорюваних положень на майнові права та рівень матеріального забезпечення позивача.
Аналіз зазначеного вище підтверджує те, що дії та рішення відповідачів не були свавільними чи протиправними, а, навпаки, ґрунтувалися на чинній нормі Закону № 3460.
Також, суд звертає увагу, що протягом всього 2024 року приписи пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460 були чинними, неконституційними не визнавалися, у зв`язку із чим підлягали неухильному дотриманню як з боку працівників - державних службовців, так і з боку органів державної влади - розпорядників бюджетних коштів.
Крім того, суд дійшов висновку, що доводи позивача фактично зводяться до вибіркового застосування законодавства. 
Зокрема, позивач погоджується із застосуванням положень законодавства в частині збільшення посадового окладу, однак заперечує проти застосування змін щодо визначення розміру надбавки за вислугу років, хоча обидва елементи є складовими єдиної законодавчої реформи оплати праці державних службовців.
Суд зазначає, що позивач не оспорює правомірності застосування до нього інших положень цієї реформи, які є економічно вигідними, зокрема щодо підвищення посадового окладу, натомість ставить під сумнів лише ту її частину, яка передбачає зміну порядку визначення надбавки за вислугу років. Такий підхід не узгоджується з принципом комплексного застосування законодавчого регулювання, оскільки окремі складові реформи не можуть застосовуватися ізольовано одна від одної залежно від їх економічної вигідності для конкретної особи.
Такий висновок узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2026 року у справі № 240/7215/24, яка є релевантною до спірних правовідносин, відповідно до якої: «Нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX- на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби».
Відтак, з урахуванням чинності пункту 12 розділу Прикінцеві положення Закону № 3460, який неконституційним не визнаний у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Розподіл судових витрат
Беручи до уваги результати судового розгляду, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити. 
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач: Житомирський окружний адміністративний суд, м. Житомир, вул. Мала Бердичівська, буд. 23; код ЄДРПОУ 34854954.

Суддя   Сас Є.В.