УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №282/465/26 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В. 
Номер провадження №33/4805/1129/26
Категорія  Доповідач Бєлоусов А. Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бєлоусов А.Є., з секретарем судових засідань Мурашевським Є.В.,

за участі:
захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – адвоката Кушнірука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі (із застосуванням засобів відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Любарського районного суду Житомирської області від 15.06.2026 у справі № 282/465/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, не є працевлаштованим, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 15.06.2026 у справі № 282/465/26 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідно до ст. 36 КУпАП до правопорушника застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 34000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Також із ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 грн..
2. Короткий виклад апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 не погодився з постановою судді суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.
На думку апелянта, оскаржувана постанова судді ухвалена не у законний спосіб, з грубим порушенням вимог ст. 266, 268, 280 КУпАП. ОСОБА_1 вказує на те, що рішення судді не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності винуватості особи мають тлумачитись на користь такої особи.
Як зазначив апелянт, суддя на свій розсуд дійшов помилкового висновку про те, що електровелосипед є транспортним засобом, яким керував ОСОБА_1 , помилково вважав протоколи у справі такими, що відповідають ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак такі висновки судді, на переконання апелянта не відповідають матеріалам справи.
ОСОБА_1 посилається на ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», наказ Держстандарту України від 25.01.1995 № 31 (ДСТУ 2984-95), згідно з якими електровелосипед не належить до категорії «засоби транспортні дорожні», натомість суддя помилково визнав електровелосипед транспортним засобом. 
Крім того, ОСОБА_1 вказує, що розгляд справи було здійснено суддею місцевого суду за відсутності захисника особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, хоча ОСОБА_1 наполягав на наданні йому можливості скористатись професійною правничою допомогою. 
На думку апелянта, у справі відсутні достатні та беззаперечні докази порушення ОСОБА_1 п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
3.Позиція особи, яка подала апеляційну скаргу, під час апеляційного розгляду
ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час та місце здійснення апеляційного розгляду справи № 282/465/26 (а. с. 87,96), апелянт для участі в призначених засіданнях не прибув, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, будь-які заяви (клопотання) від ОСОБА_1 до суду не надходили.
Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні 03.08.2026 захисник ОСОБА_1 – адвокат Кушнірук В.М. повністю підтримав подану апеляційну скаргу, задля обґрунтування своєї позиції посилався на аргументи, аналогічні викладеним у скарзі, просив постанову судді місцевого суду скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.
Зважаючи на положення ст. 268 КУпАП щодо можливості розгляду справи під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в разі, якщо є дані щодо своєчасного сповіщення цієї особи про місце і час розгляду справи і якщо від особи не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на представництво ОСОБА_1 у судовому процесі належним чином уповноваженим адвокатом (а. с. 58,59), апеляційний розгляд здійснювався за відсутності ОСОБА_1 ..
4. Межі апеляційного перегляду
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
5. Обставини, встановлені під час розгляду справи суддею місцевого суду
Як убачається зі змісту постанови судді Любарського районного суду Житомирської області, суддя місцевого суду з матеріалів, наданих співробітниками територіального органу Національної поліції, встановив, що ОСОБА_1 11.04.2026 о 21 год 55 хв по вул. Незалежності в с. Нова Чортория керував електроскутером марки «ФОРТЕ 500», без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснювався на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою спеціального приладу вимірювальної техніки «Алкофор 507» (результат тесту № 857555 - 0,77 проміле), водій повторно протягом року порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 13.04.2026 о 21 год 00 хв по вул. Незалежності в с. Нова Чортория керував електроскутером марки «ФОРТЕ 500», без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння здійснювався на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія із застосуванням приладу «Алкотест драгер 6810» (результат тесту № 1349 - 1,14 проміле); водій повторно протягом року порушив п.2.9. а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.
Ухвалюючи рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя місцевого суду вважав, що винуватість особи була встановлена письмовими доказами, наданими поліцейським: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №638201 від 11.04.2026; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №7010182 від 11.04.2026; рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУ НП в Житомирській області; актом від 11.04.2026 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), результат огляду на стан сп`яніння - 0,77 проміле; постановою судді Любарського районного суду від 12.01.2026 про попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписами з бодікамер поліцейських за 11.04.2026, які містяться на диску та приєднані до матеріалів справи; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №640151 від 13.04.2026; поясненнями ОСОБА_1 , від 13.04.2026; актом від 13.04.2026 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), результат огляду на стан сп`яніння - 1,14 проміле; відеозаписами з бодікамер поліцейських за 13.04.2026, які містяться на диску та приєднані до матеріалів справи.
6. Обставини, встановлені апеляційним судом
Під час апеляційного розгляду справи учасники апеляційного розгляду не заявляли клопотань щодо дослідження нових доказів, які не досліджувалися раніше, з мотивів обґрунтованого ненадання таких доказів до місцевого суду або необґрунтованого відхилення таких доказів місцевим судом.
7. Позиція судді апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Кушнірука В.М., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
На переконання судді апеляційного суду, суддя місцевого суду, здійснюючи розгляд матеріалів у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався вказаних вище вимог закону.
Згідно з правовими позиціями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при розгляді зазначених категорій справ повинні враховувати, що диспозиції сформульованих норм, які використовуються під час розгляду таких справ, є бланкетними, у зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати, в чому саме полягали названі у статтях закону порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідкам.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суддя (суд) вирішує в межах протоколу, складеного щодо цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.
Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (зі змінами).
Згідно з п. 2.9. а) Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Згідно зі ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія, такий огляд здійснюється в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до положень п.6 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (зі змінами), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Норми ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, до винної особи застосовується стягнення в виді абсолютно визначеної суми штрафу та позбавлення спеціального права. Також згадані норми передбачають адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері дотримання безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення полягає, зокрема, у діях особи, котра сідає за кермо та керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також вказане правопорушення з об`єктивної сторони може виражатись у відмові водія на законну вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Суб`єктом правопорушення може бути фізична осудна особа, котра досягла принаймні 16-річного віку й керує транспортним засобом.
На підставі ч. 2 ст. 130 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду всебічно та повно встановив обставини справи, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази, надані співробітниками поліції, та матеріали справи.
Указаним доказам суддя надав належну правову оцінку у їх сукупності та за встановлених обставин дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.
Крім того, суддя місцевого суду проаналізував положення чинного законодавства України, котрі регулюють питання безпечної експлуатації електричних транспортних засобів, і дійшов висновку про те, що електроскутер є транспортним засобом, керування яким у стані алкогольного сп`яніння тягне настання для водія відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП. 
З таким висновком погоджується і суддя апеляційного суду.
Зокрема, згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб – це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Згідно з п.1 ст. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX (зі змінами) електричний колісний транспортний засіб – це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (зі змінами) учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Таким чином, особи, що керують, такими транспортними засобами як електросамокати, електроскутери, електровелосипеди, гіроскутери, є водіями і зобов`язані дотримуватися Правил дорожнього руху.
Варто зауважити, що норми ст.130 КУпАП для цілей настання відповідальності за передбачені ними склади адміністративних правопорушень не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Згідно з підпунктом «б» ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів, а ст. 130 КУпАП передбачає адміністративна відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння будь-яким транспортним засобом, а не лише механічним.
Тож водій, реалізувавши своє право володіти та/або керувати будь-яким транспортним засобом, автоматично погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху. Тому обсяг адміністративної відповідальності водія електричного самоката, електричного велосипеда, електричного скутера, гіроскутера за ст. 130 КУпАП жодним чином не відрізняється від обсягу відповідальності за цією ж статтею інших водіїв механічних транспортних засобів.
Зважаючи на це, суддя апеляційного суду відхиляє посилання апелянта на ту обставину, що електроскутер «ФОРТЕ 500» не можна вважати тим транспортним засобом, для водія якого можливим є настання відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП. Крім того, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи твердження апелянта з приводу того, що транспортний засіб «ФОРТЕ 500» є не електроскутером, а електровелосипедом, котрий може бути приведений у рух не лише за допомогою електродвигуна, але і за допомогою педалей. ОСОБА_1 та його захисник не надали з цього приводу жодних доказів (технічних документів на вказаний транспортний засіб, договору щодо придбання транспортного засобу, фотографічних зображень транспортного засобу тощо) ні до місцевого суду, ні до апеляційного суду.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо позбавлення ОСОБА_1 під час розгляду справи в місцевому суді права користуватись професійною правничою допомогою. Адже згідно із наявною у справі № 282/465/26 заявою ОСОБА_1 від 27.04.2026, останній ознайомився з матеріалами вказаної справи, в тому числі – отримав копію відеозаписів з бодікамер поліцейських, котрі стосувались події правопорушень (а. с. 19). Також суддею були задоволені клопотання ОСОБА_1 від 18.05.2025, захисника – адвоката Кушнірука В.М. (а. с. 26,27), судове засідання, призначене на 19.05.2026 на 09 год 00 хв, було відкладено на 15.06.2026 на 13 год 20 хв у зв`язку із необхідністю захисника визначитись з правовою позицією у справі. Часу, на який було відкладено розгляд справи, було цілком достатньо для ознайомлення захисника з матеріалами справи, копії яких уже були в розпорядженні Дашка М.І., отримання ОСОБА_1 консультацій від адвоката, підготовки позиції захисту у справі про адміністративні правопорушення. 
У подальшому ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, для участі у призначеному засіданні прибув лише ОСОБА_1 , захисник Кушнірук В.М. до суду не прибув, заяв (клопотань) щодо необхідності відкладення розгляду справи не надавав. Згідно з позицією особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, відображеною у постанові судді від 15.06.2026, ОСОБА_1 своєї винуватості не визнав, заперечив обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, однак будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції до суду не надав, інші заяви (клопотання) від ОСОБА_1 до суду не надходили.
На переконання судді апеляційного суду, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що ОСОБА_1 раніше протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно 11.04.2026 та 13.04.2026 керував транспортним засобом (електроскутером) у стані алкогольного сп`яніння. 
Конституційний Суд України у рішенні від 22.12.2010 у справі № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
За змістом завдань КУпАП, загальних норм Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950), вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Єдиною і достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в діянні такої особи складу відповідного адміністративного правопорушення.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді місцевого суду та не дають підстав вважати, що суддею під час розгляду цієї адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного вирішення справи. 
Додатково варто зауважити, що предметом судового розгляду у справі № 282/465/26 були два протоколи про адміністративні правопорушення, кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП, складені поліцейськими щодо ОСОБА_1 , постановою судді від 19.05.2026 вказані матеріали були об`єднані в одне провадження, постановою судді від 15.06.2026 на підставі ст. 36 КУпАП за два тотожних правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 34000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Водночас суддя місцевого суду не врахував, що постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 12.01.2026 у справі № 282/1513/25 ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, до правопорушника вже було застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. За таких обставин суддя місцевого суду мав би застосувати положення ч. 3 ст. 30 КУпАП та до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за попереднє правопорушення. 
У романо-германській правовій сім`ї, до якої належить правова система України, відомий принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги.
Право особи на перегляд судового рішення, зокрема й із підстав суворості чи м`якості раніше визначеної міри примусу, є міжнародним стандартом та невід`ємною складовою права на судовий захист. Такий підхід, зокрема, закріплено в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950) та Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (прийнято Генеральною Асамблеєю ООН 16.12.1966 док. А/RES/2200 А (XXI)).
На теперішній час в українському кримінальному судочинстві гарантією забезпечення права на свободу оскарження для особи також виступає правило про недопустимість «повороту до гіршого». Сутність вказаного полягає у встановленні процесуальним законом комплексу взаємопов`язаних приписів, які виступають як процесуальні гарантії, що забороняють за відсутності певних обставин погіршувати становище обвинуваченого, засудженого, виправданого порівняно з положенням, установленим кінцевим у кримінальному провадженні рішенням (доклад. див., наприкл., ОСОБА_2 , Недопустимість повороту до гіршого як гарантія свободи апеляційного оскарження судових рішень у кримінальному провадженні// Юридичний часопис Національної академії внутрішніх справ. -2013- № 2- С. 114-119).
Зважаючи на це, суддя апеляційного суду, переглядаючи справу № 282/465/26 за апеляційною скаргою особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності, позбавлений можливості виправити вказану помилку, допущену суддею місцевого суду, та до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення, застосованого до ОСОБА_1 , приєднати невідбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за попереднє правопорушення, застосованого до цієї ж особи.
8. Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді місцевого суду – без змін.
Ураховуючи вказане, зважаючи на обґрунтований висновок судді місцевого суду щодо того, що ОСОБА_1 раніше протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно 11.04.2026 та 13.04.2026 керував транспортним засобом (електроскутером) у стані алкогольного сп`яніння, суддя апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любарського районного суду Житомирської області від 15.06.2026 у справі № 282/465/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Керуючись ст. 7, 9, 130, 245, 246, 280, 284, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Любарського районного суду Житомирської області від 15.06.2026 у справі № 282/465/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Ця постанова судді апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення (постановлення), є остаточною, оскарженню не підлягає.
Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 07.08.2026 о 12 год 00 хв.

Суддя А.Є. Бєлоусов