ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/12430/25 пров. № А/857/51137/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довгої О.І.,
Запотічного І. І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Ланкевич А.З.), ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м. Львів 31 жовтня 2025 року у справі № 380/12430/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАНА ПЛАТІНУМ» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

18.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАНА ПЛАТІНУМ» (далі-позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – Управління), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.06.2025 року №26566/13-01-23-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 937548,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13.06.2025 року №26566/13-01-23-01 за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за несвоєчасність подання звіту за 2022 рік на суму 744 300 грн. У задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 13.06.2025 року №26566/13-01-23-01 за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за несвоєчасність подання звіту за 2023 рік на суму 193 248 гривень 00 копійок відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки лист ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» від 26.12.2024 року №01/26 про самостійне виявлення та повідомлення про факт неподання звіту про контрольовані операції за 2022 рік із ТОВ «Ековентім» та ТОВ «ЕКОВЕНТ Експерт» фактично отримано відповідачем 27.12.2024 року, відтак усі листи Головного управління ДПС у Львівській області, скеровані позивачу після 27.12.2024 року, у яких йдеться про контрольовані операції за 2022 рік, не можуть вважатись ініціюванням виявленого правопорушення контролюючим органом. Отже суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 13.06.2025 року №26566/13-01-23-01 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за несвоєчасність подання звіту за 2022 рік у сумі 744 300,00 грн є таким, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Разом з тим, звіт про контрольовані операції за звітний 2023 рік подано Товариством 11.12.2024 року, хоча такий мав бути поданий до 01.10.2024 року. Будь-яких пояснень з даного приводу позивачем не надано. Відсутні, в т.ч., і будь-які докази, які б свідчили про наявність передбачених ст.112-1 ПК України обставин, що пом`якшують відповідальність платника податків за вчинення вказаного правопорушення. Доказів зворотного позивачем не надано. Отже, щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за несвоєчасність подання звіту за 2023 рік у сумі 193 248,00 грн, суд дійшов висновку, що відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме – довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить таке скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» з питань дотримання платником податків вимог податкового законодавства щодо подання (своєчасності подання) звітів про контрольовані операції за звітні 2022, 2023 роки, та повноти відображення в поданих звітах інформації про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді, за період діяльності з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року, Головним управлінням ДПС у Львівській області складено Акт від 29.05.2025 року №23979/13-01-23-01/38142321. Згідно висновків цього Акта, звіт про контрольовані операції за 2022 рік подано ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» до ДПС України 26.12.2024 року за №9315055952 (звітний), кількість поданих додатків до звіту про контрольовані операції за 2022 рік – 4 («Відомості про особу, яка бере участь у контрольованих операціях» - 2, «Інформація про пов`язаність осіб» - 2). Згідно з поданим звітом про контрольовані операції за 2022 рік, підприємство здійснювало контрольовані операції з контрагентами-нерезидентами ТОВ «Ековентім» (Польща) та ТОВ «ЕКОВЕНТ Експерт» (Румунія) на загальну суму – 47 708 348,00 грн. Крім того, зазначив, що звіт про контрольовані операції за 2023 рік подано ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» до ДПС України 11.12.2024 року за №9387542450 (звітний), кількість поданих додатків до Звіту про контрольовані операції за 2023 рік – 4 («Відомості про особу, яка бере участь у контрольованих операціях» - 2, «Інформація про пов`язаність осіб» - 2). Згідно з поданим звітом про контрольовані операції за 2023 рік, підприємство здійснювало контрольовані операції з контрагентами-нерезидентами ТОВ «Ековентім» (Польща) та ТОВ «ЕКОВЕНТ Експерт» (Румунія) на загальну суму – 81 109 449,00 грн. Відповідно до підпункту «а» підп.39.2.1.1, підп.39.2.1.7 підп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України, вищезазначені господарські операції, здійснені ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» з нерезидентами ТОВ «Ековентім» (Польща) та ТОВ «ЕКОВЕНТ Експерт» (Румунія) у 2022-2023 роках, визнаються контрольованими, що сторонами не оспорюється. Згідно з підп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції. Перевіркою встановлено, що звіт про контрольовані операції за 2022 рік подано Товариством лише 26.12.2024 року (№9315055952), а за 2023 рік – 11.12.2024 року (№9387542450). На спростування доводів позивача про неврахування відповідачем приписів підп.112-1.1.3 п.112.1.1 ст.112-1 та п.113.6 ст.113 ПК України, зокрема, як пом`якшуючої обставини – самостійного повідомлення платником податків про вчинене податкове правопорушення, та, як наслідок, незастосування штрафу в розмірі 50% від розміру штрафу, передбаченого санкцією п.120.6 ст.120 ПК України, вказав, що Головним управлінням ДПС у Львівській області скеровувались позивачу листи від 03.12.2024 року №37182/6/13-01-23-01-16 щодо надання документів та пояснень, необхідних для проведення перевірки, від 27.12.2024 року №400/13-01-23-01-14, від 01.01.2025 року №2/13-01-23-01-14 та від 02.01.2025 року №3/13-01-23-01-14 щодо неподання (своєчасності подання) звітів про контрольовані операції за звітні 2022, 2023 роки. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про те, що саме контролюючий орган ініціював встановлення порушення та звернувся до платника податків за поясненнями, а не навпаки, як стверджує позивач. Вказав, що оскільки контролюючим органом ініційовано збір інформації у формі письмового запиту ще 03.12.2024 року, тому повідомлення платника податків від 26.12.2024 року не може вважатися таким, що зроблене самостійно, тобто без впливу контролюючого органу, адже не дотримано ключової умови для визнання пом`якшуючої обставини – добровільності та ініціативності повідомлення. Враховуючи викладене, вважає, що контролюючий орган не мав об`єктивної підстави визнавати лист ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» №01/26 як повідомлення, що відповідає вимогам підп.112-1.1.3 п.112.1.1 ст.112-1 ПК України; як наслідок, застосування повного розміру фінансової санкції, передбаченої п.120.6 ст.120 ПК України є правомірним. Також, звертає увагу, що позивач не скористався своїм правом на подання заперечень до акта перевірки, в межах яких міг би належним чином обґрунтувати наявність пом`якшуючих обставин. Крім того, вказав, що Товариством не подано заяву та документи щодо неможливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок для звільнення від передбаченої підп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України відповідальності.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Вказує на те, що Львівським окружним адміністративним судом досліджено усі обставини справи та правомірно встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом, в якому повідомляв про вчинення ним правопорушення за 2022 рік, відтак суд прийшов до обґрунтованого висновку, що вказані обставини належать до переліку обставин, що пом`якшують відповідальність платника податків. Згодом позивачем подано додаткові пояснення в яких зазначено, зокрема, що допущена контролюючим органом у цьому конкретному випадку неповнота дослідження усіх фактичних обставин зумовила дефект у реалізації владної функції контролю за дотриманням податкової дисципліни.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАНА ПЛАТІНУМ» (код ЄДРПОУ: 38142321) зареєстроване, як юридична особа, 01.03.2012 року; основним видом економічної діяльності товариства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є виробництво промислового холодильного та вентиляційного устаткування (28.25).
Листом (повідомленням) ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» №01/26 від 26.12.2024 року на підставі підп.112-1.1.3 п.112-1.1 ст.112 ПК України повідомлено відповідача про те, що за результатами внутрішньої перевірки на підприємстві було виявлено факт допущення податкового правопорушення, а саме неподання Товариством у встановлений законодавством строк звіту про контрольовані операції за 2022 рік. Вказані контрольовані операції проводились з ТОВ «Ековентім» (код 5342500889) та ТОВ «ЕКОВЕНТ Експерт» (код RO36931751). Зазначений лист отримано відповідачем 27.12.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №7902900092872.
На підставі направлень від 16.05.2025 року №5705, 5706, виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області, відповідно до підп.20.1.4 п.20.1 ст.20, підп.75.1.2 п.75.1 ст.75, підп.78.1.15 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), на підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 16.05.2025 року №2970-ПП, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» (ЄДРПОУ - 38142321) з питань дотримання платником податків вимог податкового законодавства щодо подання (своєчасності подання) звітів про контрольовані операції за звітні 2022, 2023 роки, та повноти відображення в поданих звітах інформації про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді, за період діяльності з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року.
За результатами вказаної перевірки складено Акт від 29.05.2025 року №23979/13-01-23-01/38142321 (далі – Акт від 29.05.2025 року), в якому встановлено порушення позивачем вимог підп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України, а саме – несвоєчасне подання звіту про контрольовані операції за звітний 2022 рік (від 26.12.2024 року №9315055952) та несвоєчасне подання звіту про контрольовані операції за звітний 2023 рік (від 11.12.2024 року №9387542450). Разом з тим, перевіркою повноти декларування контрольованих операцій в поданих ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» звітах про контрольовані операції за 2022-2023 роки, відповідно до представлених платником податків документів, порушень не встановлено. 
На підставі вищевказаних висновків відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення від 13.06.2025 року №26566/13-01-23-01 про застосування штрафу в сумі 937548,00 грн за вчинене податкове правопорушення, передбачене п.120.6 ст.120 ПК України.
Розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасне подання Звітів про контрольовані операції за звітні 2022, 2023 роки наведений у додатку до податкового повідомлення-рішення №26566/13-01-23-01. Зі змісту вказаного розрахунку слідує, що за несвоєчасність подання звіту за 2022 рік нараховано 744300,00 грн суми штрафної санкції; за несвоєчасність подання звіту за 2023 рік нараховано 193248,00 грн суми штрафної санкції, а всього – 937548,00 грн.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі – ПК України).
Згідно з підпунктами 16.1.2, 16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний: стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
За змістом підпунктів 20.1.4, 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з визначенням, наведеним у п.61.1 ст.61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Крім того, підпунктом 62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
У підп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України визначено засади визначення операцій контрольованими. Зокрема, відповідно до підп.39.2.1.1 цієї статті, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав (територій);
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, організаційно-правова форма яких включена до переліку організаційно-правових форм, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2-1 цього підпункту;
ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Згідно з підп.39.2.1.7 підп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Відповідно до підп.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПК України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Згідно з п.120.6 ст.120 ПК України, несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, у тому числі несвоєчасне подання уточненого звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній на вимогу контролюючого органу, або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Законом України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» Податковий кодекс України доповнено новою статтею 112-1 «Обставини, що пом`якшують відповідальність особи».
Положеннями цієї статті визначено, що до обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушень, належать:
112-1.1.1. вчинення діяння під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність;
112-1.1.2. вчинення діяння при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;
112-1.1.3. самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення (крім складів правопорушень, передбачених статтями 123 та 125-1 цього Кодексу).
112-1.2. Контролюючий орган може визнати обставинами, що пом`якшують відповідальність особи, також і інші обставини, не передбачені пунктом 112-1.1 цієї статті.
Відповідно до п.113.6 ст.113 ПК України, у разі наявності хоча б однієї обставини, що пом`якшує відповідальність, розмір штрафу становить 50 відсотків від розміру, встановленого відповідною статтею цього Кодексу.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугувало встановлення контролюючим органом порушення ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» несвоєчасності подання звітів про контрольовані операції за звітні 2022 та 2023 роки (від 26.12.2024 року №9315055952 та від 11.12.2024 року №9387542450 відповідно).
При цьому, як правильно встановив суд першої інстанції, позивачем не заперечується факт порушення податкового законодавства, зокрема – щодо порушення термінів подання звітів про контрольовані операції за 2022 та 2023 роки. Останній лише посилається на те, що відповідачем не застосовано положення підп.112-1.1.3 п.112-1.1 ст.112-1 та п.113.6 ст.113 ПК України, які підлягали застосуванню за обставин, що склалися.
Отже, ключовим питанням, яке постало перед судом у цій справі, є визначення правомірності накладення за оскаржуваним індивідуальним актом штрафу без урахування вимог підп.112-1.1.3 п.112-1.1 ст.112-1 та п.113.6 ст.113 ПК України (обставини, що пом`якшують відповідальність).
Апеляційний суд зазначає, що з аналізу змісту положень підп.112-1.1.3 п.112-1.1 ст.112-1 та п.113.6 ст.113 ПК України убачається, що самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення (крім складів правопорушень, передбачених статтями 123 та 125-1 цього Кодексу) є обставиною, що пом`якшує відповідальність особи за це правопорушення. Розмір штрафу за таке правопорушення становить 50 відсотків від розміру, встановленого відповідною статтею цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів справи, у спірному випадку до моменту проведення документальної перевірки, позивач направив Головному управлінню ДПС у Львівській області повідомлення (лист) №01/26 від 26.12.2024 року про самостійне виявлення факту допущення податкового правопорушення, а саме – щодо неподання у встановлений законодавством строк звіту про контрольовані операції за 2022 рік та пояснення щодо причин виникнення цих обставин.
Водночас, як це слушно зауважив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження тієї обставини, що означене повідомлення було досліджене контролюючим органом.
Також зі змісту акта перевірки від 29.05.2025 року убачається, що податковим органом не надавалась оцінка наявності або відсутності обставин, що пом`якшують відповідальність, оскільки відсутні будь-які посилання на повідомлення (лист) ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» №01/26 від 26.12.2024 року. Окрім цього, у відповідному розділі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення також відсутні відомості щодо наявності та аналізу вищевказаного листа.
При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про те, що контролюючим органом направлявся позивачу лист від 03.12.2024 року №3718/6/13-01-23-01-16 про надання пояснень та документального підтвердження щодо неподання звіту про контрольовані операції, що свідчить про те, що саме контролюючий орган ініціював встановлення порушення та звернувся до платника податків за поясненнями та наданням додаткових документів, з огляду на таке.
Так, зі змісту листа від 03.12.2024 року №3718/6/13-01-23-01-16, адресованого ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» убачається, що Головне управління ДПС у Львівській області просило надати платника податків пояснення та додаткові документи лише щодо контрольованих операцій за 2023 рік, а саме зазначено щодо фінансово-господарської операції із нерезидентом «ECOVENTEAM Sp. z o o» у 2023 році. У цьому листі зазначено, що така необхідність виникла у зв`язку з аналізом поданої звітності та експортно-імпортних операцій, проведених ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» у 2023 році. Натомість, щодо періоду 2022 року відсутня будь-яка вимога контролюючого органу щодо надання пояснень чи додаткових документів з приводу контрольованих операцій.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки лист ТОВ «ПРАНА ПЛАТІНУМ» від 26.12.2024 року №01/26 про самостійне виявлення та повідомлення про факт неподання звіту про контрольовані операції за 2022 рік із ТОВ «Ековентім» та ТОВ «ЕКОВЕНТ Експерт» фактично отримано відповідачем 27.12.2024 року, то усі листи Головного управління ДПС у Львівській області, скеровані позивачу після 27.12.2024 року, у яких йдеться про контрольовані операції за 2022 рік, не можуть вважатись ініціюванням виявленого правопорушення контролюючим органом, отже, вказані обставин належать до переліку обставин, що пом`якшують відповідальність платника податків, та надають підстави для застосування лише 50 відсотків від розміру штрафних санкцій, визначених абз.1 п.120.6 ст.120 ПК України.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції, що спірне податкове повідомлення-рішення від 13.06.2025 року №26566/13-01-23-01 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за несвоєчасність подання звіту за 2022 рік у сумі 744 300,00 грн є таким, що не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а відтак підлягає скасуванню в цій частині.
Оскільки сторони рішення суду в частині відмови в позові не оскаржують, то в силу приписів ст. 308 КАС України таке не є предметом апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави часткового задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 380/12430/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний