Справа № 953/6341/26
н/п 2/953/3919/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 серпня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря - Кіпеть Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
Позивач, ТОВ «КОШЕЛЬОК», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3591504836-414012 від 30.07.2021 у розмірі 8297,58 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.07.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «КОШЕЛЬОК» уклали договір № 3591504836-414012 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.
Договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором 4735, який був направлений йому на номер телефону НОМЕР_1 електронним повідомленням СМС-повідомленням.
За умовами договору ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту, становить 3000,00 грн. ( п. 1.1. договору); - початковий строк кредитування, становить 14 днів ( п. 2.1. договору); - Дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожень день користування кредитом на строк Лояльного періоду( п.1.3.3.1 договору); - Базова процентна ставка, становить 2,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, оскільки відповідач продовжив користування кредитом після закінчення лояльного періоду.
Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті як банківська картка на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3591504836-414012 від 30.07.2021 року.
Натомість відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача, за Договором № 3591504836-414012 від 30.07.2021 року., утворилась заборгованість у розмірі 8297,58 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 2801,20 грн.; Заборгованість за відсотками за користування позикою - 5496,38 грн.
Порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором зумовило звернення до суду з цим позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає що позовні вимоги необґрунтовані, недоведені та такі, що не підтверджені належними, допустими, достовірними та достатніми доказами. Зазначає що, відсутня належна ідентифікація відповідача, недоведеність розрахунку заборгованості, також вважає що сам факт переказу коштів на банківську картку не є безумовним доказом отримання кредиту саме відповідачем, позивач повинен довести належність рахунку відповідачу, факт доступу відповідача до такого рахунку, факт використання відповідачем електронних засобів ідентифікації, фактичне отримання та використання коштів. Також, просить у разі встановлення судом факту пропуску строку позовної давності застосувати наслідки її спливу.
Суд дослідивши матеріали справи проходить до наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Кошельок» до матеріалів справи було долучено кредитний договір № 3591504836-414012 від 30.07.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, сторонами якого є ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 .
Відповідно до п.п. 1.1-1.3.1 Договору № 3591504836-414012 кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту споживчий кредит. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним. Кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.2.1. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.
Згідно з п. 2.1, 2.5 Договору № 3591504836-414012 кредит надається строком на 14 днів, (далі «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Датою отримання кредиту вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається у Графіку розрахунків, що є Додатком до цього Договору.
Цей Договір, відповідно до п.п. 9.1, 9.4. Договору, є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок»». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця : https://koshelok.net.
Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі - Правила) визначають порядок і умови надання та обслуговування Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (надалі «Кредитодавець») грошових коштів на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору.
Відповідно до умов розділу Правил, зокрема п.п. 5.19, 5.20 розділу 5, п.п. 6.1, 6.2, 6.4 розділу 6 Правил заявник підписує Договір накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно розділу 5 цих Правил. Кредитодавець підписує Договір шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця згідно розділу 5 цих Правил після повної ідентифікації особи Заявника/Позичальника відповідно до цих Правил, Договору та внутрішньої політики з надання кредитів Кредитодавця. Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору з моменту підписання Договору за допомогою електронного підпису в Особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється за допомогою унікальної комбінації Логіну та Паролю Особистого кабінету. Сторони домовилися, що Договір укладається в електронній формі, а саме: на Сайті Кредитодавця https://koshelok згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання Позичальником Договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Безпосереднє підписання Договору, Додаткової угоди, Графіку платежів та інших документів здійснюється Позичальником шляхом надсилання Позичальником Кредитодавцю одноразового ідентифікатора через свій Особистий кабінет. Одноразовий ідентифікатор надсилається Кредитодавцем Заявнику/Позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації на Сайті Кредитодавця шляхом направлення електронного листа на адресу електронної пошти, яка зазначена у Заявці (або вказана у Особистому кабінеті Заявника/Позичальника), та/або СМС-повідомленням на мобільний телефон, вказаний у Заявці (або вказаний у Особистому кабінеті Заявника/Позичальника). Виконання цих дій означає прийняття Позичальником всіх умов Договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноруч. Підписання сторонами Договору в електронному вигляді створює такі ж правові зобов`язання та наслідки, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в письмовій формі.
Відповідно до п. 9.5 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 3591504836-414012 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Кошельок» 30.07.2021 року, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З долучених позивачем доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, судом встановлено, що ТОВ «КОШЕЛЬОК» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується повідомлення ТОВ "ТАС ЛІНК" про успішне зарахування на картку кліента № НОМЕР_2 у розмірі 3000,00 грн, опис замовлення "видача кредитних коштів, Договор займа №3591504836-414012", а також листом АТ "Універсал Банк" №БТ/Е-24622 від 29.05.2026, в якому також зазначено що банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 повернув ТОВ «КОШЕЛЬОК» лише частину отриманих коштів, а саме 253,00 грн. 
Відповідачем не надано доказів на спростування фактів укладення договору, отримання кредитних коштів у розмірі 3000,00 грн та неповернення кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.
За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Як вбачається із умов кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн. Кредит надається строком на 14 діб (п. 2.1 договору). Відсотки за користування кредитом за дисконтною ставкою становлять 0,01% на добу.
Щодо продовження строку кредитування до 90 днів на підставі п. 3.7 договору у зв`язку з продовженням користування кредитом позичальником суд відхиляє, виходячи з наступного.
Так, згідно п. 3.6 - 3.8 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду; з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730 % річних, що становить 2,0 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на час закінчення лояльного періоду 12.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту дійсно не виконав.
Проте неповернення кредиту у визначений договором строк до 12.08.2021 року, свідчить не про продовження строку договору, як це зазначено в п. 3.6 договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.
Як наслідок, п. 3.8 договору визначено відповідну процентну ставку 2,0 % в день від фактичного залишку користування кредитом у межах нового строку кредиту, якщо після закінчення лояльного періоду позичальник продовжує користуватися кредитними коштами.
Крім того, згідно п. 3.9 договору з наступного дня після закінчення лояльного періоду у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.
Зі змісту вказаних положень договору вбачається, що зазначені проценти договір пов`язує з неповерненням у встановлений договором строк кредитних коштів, а відтак по суті це є санкцією для позичальника.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Враховуючи споживчий характер правовідносин, суд виходить із того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з фінансовою установою фактично не є рівними.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача відсотків, нарахованих за межами строку кредитування, що визначений в п. 2.1 договору, оскільки підставою для їх нарахування фактично є неналежне виконання позичальником умов договору, а саме неповернення кредитних коштів у встановлений п. 2.1 договору строк, що має наслідком відповідальність, визначену ст. 625 ЦК України, а не право нараховувати відсотки на підставі ст. 1048 ЦК України.
Згідно з розрахунком заборгованості відповідачем було внесено 12.08.2021 року - 203,00 грн, а 18.08.2021 року 50,00 грн, отже за кредитом було внесено загальну суму в розмірі 253,00 грн, 
Таким чином з відповідача стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором №3591504836-414012 від 30.07.2021 у загальному розмірі 2747,00 грн
Щодо строку позовної давності суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.
У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі №679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.
Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введений воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».
Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-ІХ п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025 пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025.
Отже, оскільки заборгованість настала під час паузи, позовна давність взагалі не починала обчислюватись, її початком вважається 04.09.2025 року.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що 12.02.2025 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та Адвокатським бюро «Герман та партнери» укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу згідно умов Договору.
Відповідно до Акту №1 приймання-передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 12.02.2026 року адвокатом надано такі послуги: Оформлення документів щодо надання правничої допомоги (30 хвилин) - 1000,00 грн; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору (1 год) - 2000,00 грн; складання позовної заяви (2 год) - 4000,00 грн, формування додатків до позовної заяви (1 год) - 2000,00 грн; відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досье по справі (30 хвилин) - 1000,00 грн. Загальна вартість послуг - 10000,00 грн. 
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, беручи до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу мають бути компенсовані витрати на оплату професійної правничої допомоги, проте їх розмір підлягає зменшенню, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, до 2000,00 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням суду стягнуто на корить позивача 2747,00 грн, що становить 33,11% від ціни позову, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 881,52 грн (2662,40 грн х 33,11%), та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (місце знаходження: 08135, Київська обл., Бучанський р-н, с.Чайки, вул. Антонова, 8-А, ЄДРПОУ 40842831) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованного за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» заборгованість за Кредитним договором №3591504836-414012 від 30.07.2021 в розмірі 2747 грн 00 коп, судовий збір в розмірі 881 грн 52 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна