П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/5466/25	

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М. 
Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить:
визнати бездіяльність відповідача стосовно розрахунку пенсії позивача з 02.11.2018 року без урахування документів в пенсійній справі, в тому числі, довідок про заробітну плату, та без урахування індексації та перерахунків пенсії – протиправною;
визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку компенсації втрати частини доходів - щомісячної пенсії позивача за період з 02.11.2018 по 31.07.2024 року, виплаченої із затримкою у серпні 2024 року, здійсненого всупереч встановленому законом порядку, а саме: 1) не окремо за кожен місяць, а шляхом розрахунку на загальну суму, що має разовий характер; 2) не за весь період невиплати доходу (з 02.11.2018 року);
зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату поточної пенсії позивача та перерахунок пенсії позивача починаючи з 02.11.2018 року на підставі документів в пенсійній справі, в тому числі на підставі довідок про заробітну плату та стаж: довідки про перейменування Філії “Білозерський райавтодор” Дочірнього підприємства “Херсонський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “ Автомобільні дороги України” № 31 від 25.02.2018р.; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Філії “Білозерський райавтодор” Дочірнього підприємства “Херсонський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “ Автомобільні дороги України” № 06 від 25.02.2018р.; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Філії “Білозерський райавтодор” Дочірнього підприємства “Херсонський облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “ Автомобільні дороги України” № 06/1 від 25.02.2018р.
зобов`язати відповідача:
- нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходів на суми пенсії за кожен місяць періоду з 07.10.2009 по 31.08.2024, виплачені із затримкою 11.09.2024 року, окремо для кожного місяця. Розрахунок компенсації здійснити шляхом множення суми пенсії за відповідний місяць на індекс інфляції за період її затримки до виплати у серпні 2024 року, відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;
- виплатити суму компенсації втрати частини доходів, нараховану як сказано вище, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 11.09.2024 року до моменту виплати, а також 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України;
- нарахувати та виплатити позивачу моральну шкоду в сумі 100000грн.;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили. 
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 . Трудовий стаж позивача складає 19 років, що підтверджено трудовою книжкою та довідками про заробітну плату - довідки № 06 від 25.02.2018р.; довідки №06/1 від 25.02.2018р. На даний час він не працює. 16.07.2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо врахування довідок про заробітну плату позивача при розрахунку його пенсії. 17.07.2024 року та 12.08.2024 року позивач звертався до відповідача з заявами про добровільне виконання рішення суду у справі №420/28910/23. 15.08.2024 відповідач листом № 7071-6148/Ю-02/8-2100/24 повідомив, що роз`яснення до виконання рішення суду у справі №420/28910/23 надано листом від 15.08.2024 № 7055-6118/Ю-02/8-2100/24, який надіслано на поштову адресу, зазначену у зверненні. 28.08.2024 відповідач разом з листом 7447-6920/Ю-02/8-2100/24 в якості додатку надіслав лист № 7055-6118/Ю-02/8-2100/24 від 15.08.2024 року. На поштову адресу позивача цей лист був отриманий 19.09.2024 року разом з листом відповідача № 7892-6922/Ю-02/8-2100/24 від 10.09.2024 року. З листа відповідача № 7055-6118/Ю-02/8-2100/24 від 15.08.2024 року, отриманого представником позивача 28.08.2024 року, позивач дізнався про безпідставну бездіяльність відповідача щодо неврахування даних про заробітну плату, незважаючи на те, що оригінали довідок про заробітну плату були надані відповідачу ще листом від 14.03.2018 року. Обчислюючи пенсію позивача без урахування заробітної плати, відповідач знову виключив його з кола осіб, яким проводиться індексація, оскільки відсутні складові для її розрахунку згідно зі ст. 42 Закону № 1058 та постанов Уряду, що регламентують відповідний порядок. Крім цього відповідач в листі вказав що розмір пенсії перераховуються але тільки до дати ухвалення рішення суду від 09.02.2024 року та, що компенсація втрати частини доходів у сумі 614,48 буде виплачена в найближчий період. Позивач вважає, що дії відповідача щодо відмови у врахуванні довідок про заробітну плату у розрахунку його пенсії та щодо розрахунку компенсації втрати частини доходів пенсії за період з 02.11.2018 по 31.07.2024, виплачені із затримкою у серпні 2024, є протиправними.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 20 квітня 2026 року позов  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у вигляді неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.12.2018 року по 31.07.2024 року за кожен місяць прострочення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити нарахування ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.12.2018 року по 31.07.2024 року відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, за кожен місяць прострочення та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених йому сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подати суду звіт про виконання рішення суду протягом 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд безпідставно відхилив докази подання позивачем довідок про заробітну плату, зокрема доказ направлення їх на адресу відповідача поштовим відправленням із описом вкладення
Вказує, що суд неправильно застосував положення статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Зазначена норма передбачає, що перерахунок пенсії здійснюється на підставі документів, поданих особою, однак не встановлює жодних обмежень щодо строків або моменту їх подання. Закон не містить вимоги про обов`язкове подання таких документів виключно разом із первинною заявою про призначення пенсії. Відтак, довідки про заробітну плату можуть бути подані у будь-який час, а орган Пенсійного фонду зобов`язаний врахувати їх при здійсненні перерахунку пенсії.
Також зазначає, що висновок суду про необхідність повторного подання довідок разом із заявою про перерахунок пенсії є надмірно формалістичним та таким, що не ґрунтується на законі.
Посилається на те, що не врахування довідок про заробітну плату призвело до того, що пенсія позивача була обчислена без урахування одного з ключових показників, що прямо впливає на її розмір. Це, у свою чергу, позбавило позивача права на індексацію пенсії відповідно до статті 42 Закону №1058-IV, оскільки відсутність показника заробітної плати унеможливлює застосування механізму осучаснення пенсії
Також зазначає, що оскільки заборгованість за період з 02.11.2018 по 31.07.2024 року була виплачена у серпні 2024 року, компенсація у визначеному Законом № 2050-III розмірі також мала бути виплачена у серпні 2024 року, проте це грошове зобов`язання досі не сплачена.
Посилається на те, що відповідач, прострочивши виплату компенсації втрати частини доходів, яка мала бути виплачена у серпні 2024 року, в розмірі відповідно до Закону № 2050-III, зобов`язаний сплатити її, з нарахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (з серпня 2024 року до моменту виплати), а також 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Позивач стверджує, що Відповідачем нанесено йому моральну шкоду у вигляді страждань та принижень, яких Позивач зазнав внаслідок протиправних дій, бездіяльності та рішень Відповідача вказаних в позові, котрі діяли на Позивача як всі разом, так і кожен з них окремо. Позивач оцінює нанесену йому моральну шкоду в сумі 100,000 грн. та просить суд зобов`язати Відповідача відшкодувати йому моральну шкоду в повному розмірі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління пенсійного фонду в Херсонській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає що рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення спору, вказує про неповне з`ясування обставин справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі відмовити у задоволенні позовних вимог
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що доплату пенсійних коштів по перерахунку пенсії у сумі 27931,00 грн за період з 01.12.2018 по 31.07.2024 та компенсацію втрати частини доходів у сумі 614,48 грн нараховано та виплачено у серпні 2024 року на особистий рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ «Ощадбанк»
Зазначає, що визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що що ОСОБА_1 , отримує пенсію за віком з 02.11.2018 року та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (а.с.52).
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року у справі №540/1602/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.11.2018 р. разом із доданими до неї документами, та вирішити її по суті з прийняттям рішення про наявність або відсутність у ОСОБА_1 права на пенсію;
Рішеннями Одеського окружного адміністративного суду:
від 21.12.2022 року у справі №420/9655/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити виплату ОСОБА_1 призначеної з 02.11.2018 року пенсії на визначений ним у заяві від 02.06.2021 року банківський рахунок, який відкрито в Філії Запорізького обласного управління АТ “Ощадбанк” IBAN № НОМЕР_2 , з виплатою компенсації втрати частини доходів;
від 09.02.2024 року у справі №420/28910/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунки пенсії ОСОБА_1 починаючи з 02.11.2018 року відповідно до статей 28, 42 Закону України № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та здійснити виплати перерахованих сум пенсії із урахуванням виплачених сум, та із нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
16.07.2024 року представник позивача звернувся із заявою до відповідача про перерахунок, в якій просив перерахувати пенсію враховуючи рішення суду від 09.02.2024 року та довідки про заробітну плату (а.с.50-51).
У відповідь отримав лист відповідача від 15.08.2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 02.11.2018 та отримує пенсію за віком. Пенсія призначена на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 у справі №540/1602/19 у розмірі 1435,00 грн. Рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2024 №420/28910/23 (набуло законної сили 23.05.2024, далі — Рішення суду від 09.02.2024): визнано протиправними дії Головного управління щодо призначення гр. ОСОБА_1 пенсії в твердому розмірі, яка не підлягає масовим перерахункам, а також бездіяльності, яка полягає у нездійсненні перерахунків пенсії гр. ОСОБА_1 відповідно до статей 28, 42 Закону України № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; зобов`язано Головне управління здійснити перерахунки пенсії гр. ОСОБА_1 , починаючи з 02.11.2018 року відповідно до статей 28, 42 Закону України № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та здійснити виплати перерахованих сум пенсії із урахуванням виплачених сум, та із нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону України № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі — Закон 1058). На виконання рішення суду від 09.02.2024 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 02.11.2018. За матеріалами електронної пенсійної справи, страховий стаж складає 17 років 07 місяців 02 днів, заробітна плата відсутня. Враховуючи вищевказані показники, розмір пенсії з 02.11.2018, розрахований пропорційно наявному страховому стажу, складає 720,92 грн (1435,00 грн (прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.07.2018 відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік”) х 211 міс (наявний страховий стаж) / 420 міс (необхідний страховий стаж). Загальний розмір пенсії з урахуванням доплати до мінімальної пенсійної виплати відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03.10.2017 №2148 “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" складає 1435,00 грн (720,92 грн + 714,08 грн). В подальшому, а саме: з 01.12.2018, з 01.07.2019, з 01.12.2019, з 01.07.2020, з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022, з 01.12.2022 розмір пенсії перераховується відповідно до змін прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до дати ухвалення рішення суду від 09.02.2024. Доплату пенсійних коштів по перерахунку пенсії в сумі 27931,00 грн за період з 01.12.2018 по 31.07.2024 нараховано на серпень 2024 року на особистий рахунок гр. ОСОБА_1 , відкритий в АТ “Ощадбанк”. Компенсація втрати частини доходів у сумі 614,48 буде виплачена в найближчий виплатний період. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону 1058, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. У гр. ОСОБА_1 немає понаднормативного стажу, тому в складових пенсії відсутнє підвищення відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону 1058. Щодо здійснення перерахунку пенсії із урахуванням довідок про заробітну плату повідомляємо. Відповідно до статті 44 Закону 1058, звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду. До заяви про призначення пенсії гр. ОСОБА_1 довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 25.02.2018 року № 06, 06/1 не надавалися. Із заявою про перерахунок пенсії та вищевказаними довідками відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, гр. ОСОБА_1 не звертався. Тож підстав для обчислення пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату немає. Аналогічного висновку дійшов суд в Рішенні суду від 09.02.2024. Частиною 2 статті 42 Закону 1058 передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини. Осучасненню (індексації) підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для розрахунку заробітної плати пенсіонера, з якої обчислюється пенсія. Оскільки пенсія гр. ОСОБА_1 обчислена без урахування заробітної плати, відсутні складові для розрахунку індексації згідно ст. 42 Закону 1058 та постанов Уряду, регламентуючих відповідний порядок проведення індексації. Щодо отримання копій документів з матеріалів пенсійної справи (розпорядження, протоколи, розрахунки) повідомляємо. Організаційні засади прийому та обслуговування осіб, які звертаються до територіальних органів Пенсійного фонду України (далі - органи Пенсійного фонду), у тому числі за допомогою засобів телекомунікації, відповідно до вимог Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначені Положенням про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (далі - Положення 13-1). Відповідно до абз. 6 пункту 5 розділу І Положення 13-1, ознайомлюватись з матеріалами пенсійної справи, отримувати копії документів, які знаходяться в пенсійній справі, особа може під час особистого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України. У разі звернення про надання персональних даних, які обробляються Пенсійним фондом України, або подання заяв особа, що звертається до органів Пенсійного фонду, надає документи, що посвідчують особу, а у разі звернення за отриманням такої інформації про інших осіб чи подання заяв від імені інших осіб - додатково надає відповідні документи, що підтверджують її повноваження (пункт 6 розділу І Положення 13-1). Відповідно до абз. 9 пункту 1 розділу ІІ Положення 13-1, щодо даних пенсійної справи, прийом та обслуговування здійснюються в органі Пенсійного фонду за місцем проживання, перебування особи (а.с.52-61).
У матеріалах справи міститься лист відповідача від 10.09.2024 року, в якому зазначено, що роз`яснення щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 у справі №420/28910/23 надано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 15.08.2024 № 7055-6118/Ю-02/8-2100/24, який надіслано на поштову адресу, зазначену у зверненні. Компенсація втрати частини доходів у сумі 614,48 нарахована на серпень 2024 року на особистий рахунок гр. ОСОБА_1 , відкритий в АТ “Ощадбанк”, за додатковою відомістю (22 число).
Вважаючи бездіяльність та дії позивача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, прийшов до висновку, що недоотримання позивачем сум пенсії за період з 01.12.2018 року по 31.07.2024 року відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а отже у позивача є право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії
Також, враховуючи, що позивач просить суд про стягнення на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з нарахованою, але не виплаченою пенсією позивача на виконання рішення суду, а обов`язок відповідача виплатити нараховану заборгованість за рішенням суду не є ані грошовим зобов`язанням у розумінні ст.625 ЦК України, ані зобов`язанням держави з відшкодування завданої шкоди, прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При цьому також дійшов висновку, що оскільки до заяви про призначення пенсії довідки про заробітну плату не додавались, і доказів подання таких довідок із заявою про перерахунок пенсії після позивачем не надано, то вимоги позивача щодо перерахунку пенсії із урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії задоволенню не підлягають.
Також дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу моральної шкоди у розмір 100000 грн. у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.
Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача стосовно розрахунку пенсії позивача з 02.11.2018 року без урахування документів в пенсійній справі, в тому числі, довідок про заробітну плату, та без урахування індексації та перерахунків пенсії, то колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , отримує пенсію за віком з 02.11.2018 року та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно абз.5 ч.1 ст. 40 Закону України № 1058-IV, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір). - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону України № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).
Підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).
Абзацом першим пункту 2.7 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Відповідно до пункту 2.10 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 обумовлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 закріплено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).
З вищенаведених норм вбачається, що особа повинна чітко висловити своє волевиявлення шляхом підписання та подання заяви типової форми встановленої Порядком № 22-1, а вимога Порядку № 22-1 та Закону № 1058-IV щодо обов`язкового подання заяви як для перерахунку, так і для переведення пенсії, є імперативною процесуальною нормою, недотримання якої нівелює юридичне значення будь-яких доданих документів.
Враховуючи, що Позивачем було надано лише довідки про заробітну плату без подання відповідної заяви про перерахунок пенсії, порядок звернення, встановлений законом, дотримано не було.
Щодо доводів апелянта (позивача), що суд неправильно застосував положення статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Зазначена норма передбачає, що перерахунок пенсії здійснюється на підставі документів, поданих особою, однак не встановлює жодних обмежень щодо строків або моменту їх подання. Закон не містить вимоги про обов`язкове подання таких документів виключно разом із первинною заявою про призначення пенсії. Відтак, довідки про заробітну плату можуть бути подані у будь-який час, а орган Пенсійного фонду зобов`язаний врахувати їх при здійсненні перерахунку пенсії, колегія суддів не пприймає до уваги, оскільки статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядком №22-1 чітко встановлено, що розгляд питань щодо призначення або перерахунку пенсії ініціюється виключно шляхом подання заяви встановленої форми.
Встановлена законом процедура є гарантією законності. Орган Пенсійного фонду не володіє дискреційними повноваженнями самовільно, на власний розсуд, вирішувати, коли саме, з якою метою та до якої саме справи долучати документи, що надійшли без відповідного волевиявлення (заяви) особи»
Норми закону надають особі право подавати додаткові документи для перерахунку пенсії у будь-який час, не обмежуючи таке право жодними часовими рамками, але вимагає дотримання процедури подання — через особисту або електронну ЗАЯВУ (ч. 1 ст. 44). Позивач надіслав документи хаотично, без належного процесуального оформлення (заяви), що позбавило орган ПФУ правової підстави для їх розгляду та прийняття відповідного рішення"
Закон чітко визначає, що розгляд питань призначення або перерахунку пенсії відбувається на підставі заяви. Будь-які документи є лише додатком до конкретного волевиявлення громадянина.
Колегія суддів зазначає, що подання заяви є не просто формальністю, а ключовим юридичним фактом, який запускає процедуру розгляду.
Подання позивачем 16.07.2024 року заяви щодо врахування довідок про заробітну плату Позивача при розрахунку його пенсії, не є належною заявою в розумінні вищезазначених норм, оскільки не подавши довідки про заробітну плату разом з заявою про призначення пенсії, подаючи їх пізніше, позивач повинен був просити про перерахунок пенсії, тобто подати заяву встановлено зразка. 
Вказане свідчить про те, що позивачем не дотримано приписів статті 44 Закону №1058, Постанови ПФУ №22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Доводи Скаржника про те, що висновок суду про необхідність повторного подання довідок разом із заявою про перерахунок пенсії є надмірно формалістичним та таким, що не ґрунтується на законі також є безпідставними та базуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права, оскільки вимога щодо необхідності дотримання встановленої законом процедури (подання заяви разом із документами) є реалізацією принципу правової визначеності та законності, а не проявом надмірного формалізму, оскільки форма та порядок звернення є обов`язковими для всіх суб`єктів правовідносин.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доказів подання таких довідок із заявою про перерахунок пенсії після позивачем не надано, а тому судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині а доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Щодо вимог про компенсацію втрати частини доходів, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Закону №1058-IVнараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком №159.
Відповідно до ст.1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до ст.6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок:
власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;
коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;
коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону №2050 Кабінет Міністрів України Постановою від 21.02.2001р. №159 затвердив відповідний Порядок.
Пунктом 1 Порядку №159 визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно п.п.2, 3 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Пунктом 4 Порядку №159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічну правову позицію сформовано Верховним Судом в постанові від 21.08.2023 у справі №460/6767/20.
При цьому суд враховує висновок Верховного Суду викладений у постанові від 02.04.2024 р. в справі № 560/8194/20, про те, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання відповідальності держави в особі певних органів за неналежне виконання грошового зобов`язання щодо пенсіонера, а саме виплати компенсації втрати частини доходів через невчасно виплачену пенсію.
Судовим розглядом встановлено, що спірні правовідносини щодо компенсації виникли у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на виконання рішення суду.
Так, матеріалами справи підтверджено, що Одеським окружним адміністративним судом від 09.02.2024 року у справі №420/28910/23 було вирішено: “Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Херсонській області № 213050006016 від 21.04.2023 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії в твердому розмірі, яка не підлягає масовим перерахункам, а також бездіяльності, яка полягає у нездійсненні перерахунків пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 28, 42 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунки пенсії ОСОБА_1 починаючи з 02.11.2018 року відповідно до статей 28, 42 Закон України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплати перерахованих сум пенсії із урахуванням виплачених сум, та із нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вищезазначене рішення суду, з урахуванням його перегляду апеляційним судом набрало законної сили 23.05.2024 року.
На виконання рішення суду від 09.02.2024, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 02.11.2018. З 01.12.2018, з 01.07.2019, з 01.12.2019, з 01.07.2020, з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022, з 01.12.2022 розмір пенсії перераховується відповідно до змін прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, до дати ухвалення рішення суду від 09.02.2024. Доплату пенсійних коштів по перерахунку пенсії у сумі 27931,00 грн за період з 01.12.2018 по 31.07.2024 та компенсацію втрати частини доходів у сумі 614,48 грн нараховано та виплачено у серпень 2024 року на особистий рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ «Ощадбанк».
Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати пенсії (рішення набрало законної сили 23.05.224 року, а виплати проведено у серпні 2024 року). 
Отже, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в цій частині, оскільки громадянину ОСОБА_1 за законом належить компенсація втрати частини доходів за несвоєчасну виплату пенсійних коштів у сумі 27 931,00 грн
При цьому, суд першої інстанції також правомірно вказав, що здійснення відповідачем розрахунку заборгованості одним платежем на виконання судового рішення не змінює характер соціальних виплат як періодичних.
Щодо доводів відповідача викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не містить жодних законних аргументів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити суму компенсації втрати частини доходів з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з серпня 2024 року до моменту виконання судового рішення та з урахуванням 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною третьою статті 11 та частини першої статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Частинами першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц виснувала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 45 постанови).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункти 17, 18, 26, 28), від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (пункти 44, 45), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 09.11.2022 у справі № 420/2411/19 (пункт 77)).
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а цивільне законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» також передбачено проведення компенсаційних виплат відповідно до коефіцієнту приросту споживчих цін за порушення термінів виплати доходів громадян, передбачених цим законом. Правова природа такої відповідальності не відрізняється від правової природи відповідальності, яка виникає на підставі статті 625 ЦК України в частині її акцесорного характеру та похідної правової природи спору.
Колегія суддів вказує на те, що спірні правовідносини у справі, а саме компенсація пенсіонеру втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», відтак норми статті 625 ЦК України в такому випадку не застосовуються.
Аналогічний висновок вказано Верховним Судом у постанові від 29.04.2025 року у справі № 580/9536/23.
Отже, доводи представника позивача є помилковими та спростовуються вищезазначеною правозастосовчою практикою Верховного Суду.
Постанови Великої Палати Верховного Суду у справах № 686/21962/15-ц, 646/14523/15-ц, 703/2718/16-ц, 911/952/22, на які посилається апелянт (представник позивача), не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки ухвалені за наслідками розгляду цивільних та господарських справ у спорах, які виникли з приводу невиконання грошових зобов`язань, що випливають з договірних відносин, або з приводу відшкодування шкоди у грошовій формі.
Щодо нарахування та виплати позивачу моральної шкоди у розмір 100000 грн., то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За ст. 1167 Цивільного кодексу України(ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно із положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач стверджує, що Відповідачем нанесено йому моральну шкоду у вигляді страждань та принижень, яких Позивач зазнав внаслідок протиправних дій, бездіяльності та рішень Відповідача вказаних в позові, котрі діяли на Позивача як всі разом, так і кожен з них окремо. Позивач оцінює нанесену йому моральну шкоду в сумі 100,000 грн. та просить суд зобов`язати Відповідача відшкодувати йому моральну шкоду в повному розмірі.
Поняття "моральна шкода" є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.
При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту власне завдання позивачу моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.
На переконання суду, сам по собі факт протиправної поведінки відповідача, встановлено\ рішеннями суду, не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди, натомість вимоги про стягнення моральної шкоди нормативно та документально не підтверджуються.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 20 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено та підписано 07 липня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова