Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
20 серпня 2026 року № 520/11114/26 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ14099344), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд.10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ13814885) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 27.03.2026 року № 17791/03-16 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, починаючи з дня виникнення в неї права на такий вид пенсії, а саме з 17.10.2025.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплати пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 17.10.2025 з урахування проведенням проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю документа про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника.
Представниками відповідачів надано відзиви на позов, у якому зазначили, що Управління у спірних правовідносинах діяли згідно чинного законодавства, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІV.
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 02.06.1979 р. 
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 
ОСОБА_1 , 20.03.2026 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про перехід на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
До вказаної заяви додала наступні документи: копію паспорту, диплом про навчання, ідентифікаційний код, довідка ЖК «Керамік» від 18.03.2026р.; свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть годувальника, апостиль, нотаріально засвідчений переклад свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження дітей, трудова книжка.
За результатом розгляду матеріалів пенсійної справи, відповідачем встановлено, що у заявниці відсутні дані про місце реєстрації (у паспорті штам знято з місця реєстрації).
З урахуванням чого, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.03.2026 року №963320852622 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсії у разі втрати годувальника.
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV) зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно із п.3 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Згідно із п. 1 ч.2 ст.36 Закону №1058-IV члени сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника:
1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
Відповідно до ч.3 ст.36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).
Так, пунктом 2.3 цього Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також, надаються такі документи:
1)документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) відомості про місце проживання;
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).
Відповідно до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Пунктом 2.22 Порядку передбачено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що при зверненні з заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника заявник, крім іншого, повинен надати документ про перебування його на утриманні померлого годувальника.
При цьому, за документ що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №643/7576/17.
Суд зазначає, що у розумінні статті 36 Закону №1058-IV, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі.
За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду (пункт 2.16 розділ II Порядку №22-1).
З наведених норм закону слідує, що право на пенсію по втраті годувальника мають члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування та Пенсійним органом має бути встановлений факт спорідненості при вирішенні питання про призначення пенсії з наданих заявником документів на підтвердження цього.
Судовим розглядом встановлено, що підставою для прийняття рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.03.2026 року №963320852622 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, стала відсутність у заявниці даних про місце реєстрації (у паспорті штам знято з місця реєстрації).
При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що 02.06.1979 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 02.06.1979 серії НОМЕР_3 
Згідно з свідоцтвом про смерть від 28.10.2025 № НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер.
Окрім того, позивачем до заяви про переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника додавалась довідка ЖК «Керамік» від 18.03.2026р. згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрована але мешкає в Житлово-будівельному кооперативі «Керамік», за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею мешкав і вів спільне господарство її чоловік ОСОБА_2 до дня смерті.
Частинами другою, четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Таким чином, у цьому випадку єдиною та достатньою умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є факт перебування позивача в шлюбних відносинах з померлим, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (про одруження), копія якого наявна у матеріалах справи.
Суд вважає, що надана до заяви копія свідоцтва про шлюб є документом, який дійсно засвідчує родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником. Отже, право позивача на призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 27.03.2026 року № 17791/03-16 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону № 1058-IV прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, суд вважає, за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 27.03.2026 року № 963320852622 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2026 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області задоволенню не підлягають, оскільки вказаним відповідачем права позивача, в даному випадку, не були порушені. 
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду не впливають.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення в даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; п. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
З урахуванням вказаного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ14099344), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд.10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ13814885) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 27.03.2026 року № 963320852622 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2026 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням висновків суду у цій справі.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя   Рубан В.В.