521/9280/25
1-кп/521/1029/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Одеса 
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з секретарем ОСОБА_2 , 
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали об`єднаних кримінальних проваджень внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025163470000315 від 01.04.2025 року, № 12025163470000917 від 03.10.2025 року та № 12025167470000241 від 17.06.2025 року, № 12026167470000009 від 10.01.2026 року, № 12024163470000561 від 03.08.2024 року, № 12024167470000392 від 16.09.2024 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
26.12.2023 Малиновським (Хаджибейським) районним судом м. Одеси до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 390-1, ч. 3 ст. 358 , ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Епізод 1
ОСОБА_4 , будучи двічі притягнутим адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного та економічного насильства стосовно особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шлях виправлення не став, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжив вчиняти психологічне та економічне насильство відносно потерпілої ОСОБА_6 , яке виражалось у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні фізичною розправою, вимаганні грошей, що потягло за собою наслідки, у вигляді змін в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілого як особистості, а також психологічних страждань, які виразились у спричиненні останній психологічного болю, та погіршенні якості життя потерпілої.
Зокрема, 28.01.2024 року о 14 годині 56 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, буд. 1, на ринку «Баєман», ОСОБА_4 ображав нецензурною лайкою та погрожував розправою своїй матері ОСОБА_6 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно останньої, У зв?язку із чим відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення та Постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України.
В подальшому, 13.06.2024 року, приблизно о 11 годині 42 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 вимагав гроші у своєї матері ОСОБА_6 , чим завдав шкоду психологічного характеру останній, тим самим вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно останньої.
За вищевказаними двома фактами домашнього насилля, відносно ОСОБА_4 складено протоколи про адміністративні правопорушення та Постановами Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 (справа №521/1750/24) та 17.07.2024 (справа №521/10734/24) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУПАП України.
Крім того, 01.08.2024 приблизно о 06 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_4 , вчинив психологічне та економічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні в її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності, погроз, вимаганні грошових коштів та тим самим завдав шкоди психічному та психологічному здоров?ю потерпілої ОСОБА_6 .
Мотив ОСОБА_4 , щодо вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 полягає у спричиненні останній психологічного болю та моральних страждань.
На підставі викладеного, ОСОБА_4 , умисно, систематично вчиняв психологічне та економічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до змін в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілої як особистості і виникли внаслідок вчиненого відносно неї систематичного домашнього насильства, в результаті чого у неї погіршився стан життя.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Епізод 2
Рішенням Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 19.08.2024 у справі №521/12880/24 задоволено заяву ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про видачу обмежувального припису відносно кривдника - сина ОСОБА_4 та встановлено заходи тимчасового обмеження прав останнього строком на шість місяців та видано обмежувальний припис, яким останньому заборонено наступне: 
-наближатися на відстані не більше 50 метрів до місця перебування, проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 та місця її роботи за адресою: вул. Крайня, 1, м. Одеса. 
-особисто і через третіх осіб переслідувати ОСОБА_6 та в будь-який спосіб спілкуватися із нею. 
22.08.2024 ОСОБА_4 ознайомився з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси про видачу обмежувального припису строком на шість місяців, а саме з встановленими відносно нього заходами тимчасового обмеження прав та отримав копію рішення суду під особистий підпис. Так, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 у справі №521/12880/24, нехтуючи обов?язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, 29.08.2024 в проміжок часу між 12:55 та 13:15 годинами, прибув за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, де працює ОСОБА_6 , з якою розмовляв щодо надання грошових коштів на власні потреби, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до місця роботи та спілкування з потерпілою ОСОБА_6 . 
Крім того, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 у справі №521/12880/24, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, 04.09.2024 в проміжок часу між 09:55 та 10:15 годинами, прибув за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, де працює ОСОБА_6 , з якою розмовляв щодо надання грошових коштів на власні потреби, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до місця роботи та спілкування з потерпілою ОСОБА_7 .
Крім того, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 у справі №521/12880/24, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦІК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, 05.09.2024 в проміжок часу між 09:55 та 10:15 годинами, прибув за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, де працює ОСОБА_6 , з якою розмовляв щодо надання грошових коштів на власні потреби, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до місця роботи та спілкування з потерпілою ОСОБА_7 . 
Крім того, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 у справі №521/12880/24, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, 16.09.2024 в проміжок часу між 08:55 та 09:15 годинами, прибув за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, де працює ОСОБА_6 , з якою розмовляв щодо надання грошових коштів на власні потреби, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до місця роботи та спілкування з потерпілою ОСОБА_7 .
Крім того, ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 у справі №521/12880/24, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, 19.09.2024 в проміжок часу між 15:55 та 16:10 годинами, прибув за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, де працює ОСОБА_6 , з якою розмовляв щодо надання грошових коштів на власні потреби, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до місця роботи та спілкування з потерпілою ОСОБА_7 .
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Епізод 3
ОСОБА_4 будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного та економічного насильства стосовно особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах – своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шлях виправлення не став, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжив вчиняти психологічне та економічне насильство відносно потерпілої ОСОБА_6 , яке виражалось у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні фізичною розправою, вимаганні грошей, що потягло за собою наслідки, у вигляді змін в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілого як особистості, а також психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої.
29.01.2025 року о 00 годині 40 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 ображав нецензурною лайкою та погрожував розправою своїй матері ОСОБА_6 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно останньої, у зв`язку із чим відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення та Постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3ст. 173-2 КУпАП України. 
01.03.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 виніс з квартири та здав в ломбард телевізор, який належить його матері - ОСОБА_6 , чим вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно останньої, за результатами чого відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення та Постановою Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП України. 
13.03.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вимагав грошові кошти у своєї матері ОСОБА_6 та погрожував останній фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно останньої.
01.04.2025 приблизно о 10 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «Все по 3», який розташований на території ринку «Баеман», за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, вчинив психологічне та економічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні в її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності, погроз, вимаганні грошових коштів та тим самим завдав шкоди психічному та психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 .
Мотив ОСОБА_4 , щодо вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 є корисливим та полягає у спричиненні останній психологічного болю та моральних страждань.
Так, ОСОБА_4 , умисно, систематично вчиняв психологічне та економічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до змін в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілого як особистості, а також психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Епізод 4
Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.06.2025 у справі №521/8760/25 задоволено заяву ОСОБА_6 , про видачу обмежувального припису відносно кривдника - ОСОБА_4 , та встановлено заходи тимчасового обмеження прав останнього строком на три місяці та видано обмежувальний припис, яким останньому заборонено наступне:
-наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 ;
-наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця роботи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 ;
-особисто і через третіх осіб переслідувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.
ОСОБА_4 14.06.2025 ознайомився з рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси про видачу обмежувального припису строком на три місяці, а саме з встановленими відносно нього заходами тимчасового обмеження прав та отримав копію рішення суду під особистий підпис.
Так, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомлений з рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.06.2025 у справі №521/8760/25, нехтуючи обов`язковими приписами та обмежуваннями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦІК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, о 13:00 годині 16.06.2025 прибув до адреси: м. Одеса, вул. Крайня, 1, де працює ОСОБА_6 , у якої прохав грошові кошти та відмовлявся покинути місце її роботи, чим порушив тимчасові обмеження його прав в частині заборони перебувати в місці роботи з ОСОБА_6 , та заборони особистого спілкуватися з ОСОБА_6 .
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Епізод 5
ОСОБА_4 будучи двічі притягнутим до адміністративної відповідальності з обставин спричинення психологічного та економічного насильства стосовно особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах - своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шлях виправлення не став, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжив вчиняти психологічне та економічне насильство відносно потерпілої ОСОБА_6 , яке виражалось у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні фізичною розправою, вимаганні грошей, що потягло за собою наслідки, у вигляді змін в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілого як особистості, а також психологічних страждань та погіршенні якості життя потерпілої.
Зокрема, 01.09.2025 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 ображав нецензурною лайкою та вимагав грошові кошти у своїй матері ОСОБА_6 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно останньої, у зв`язку із чим відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП України.
В подальшому, 21.09.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 вимагав грошові кошти у своїй матері ОСОБА_6 у розмірі 500 гривень, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно останньої, за результатами чого відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення та Постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП України.
Крім того, 02.10.2025 приблизно о 10 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «Все по 3», який розташований на території ринку «Баеман», за адресою: м. Одеса, вул. Крайня, 1, вчинив психологічне та економічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні в її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності, погроз, вимаганні грошових коштів та тим самим завдав шкоди психічному та психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_8 .
Мотив ОСОБА_4 , щодо вчинення даного кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 полягає у спричиненні останній психологічного болю та моральних страждань.
На підставі викладеного, ОСОБА_4 умисно, систематично вчиняв психологічне та економічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до змін в її емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного або економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Епізод 6
Крім того, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в серпні 2024 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, всупереч вимог Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» будучи обізнаним, що отримання посвідчення водія можливе лише після проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС, виник прямий умисел на підроблення офіційного документу, що надає право керування транспортними засобами на території України, з метою його подальшого використання, достовірно розуміючи, що не має такого права, оскільки в порушення вимог Постанови КМУ № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», що регламентує порядок видачі вказаних документів, не проходила обов`язкового позачергового медичного огляду та не складав теоретичний та практичний іспити.
Так, в серпні 2024 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій умисел, спрямований на підроблення офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, та який надає права, з метою його подальшого використання, використовуючи особистий профіль в додатку «Gmail», у невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), замовив виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія за суму 6000 гривень. Для реалізації свого умислу ОСОБА_4 надав невстановленій особі (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) анкетні дані, фотокартку зі зразком підпису, групу крові, фотокартку із зображанням його знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В подальшому у невстановлені день та час, але не пізніше жовтня 2024 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) надіслала через відділення «Нової Пошти» ОСОБА_4 підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видане нібито 28.10.2024 Територіальним сервісним центром № 1242, що надає право керування транспортними засобами категорії «В» на території України та, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обліку на території України.
За вказане замовлення ОСОБА_4 розрахувався під час отримання посилки у відділені Нової Пошти», розташованої в м. Одесі (більш точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено), шляхом оплати посилки в сумі 6 000 гривень.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи вчинене за попередньою змовою групою осіб. 
Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_10 , 10.01.2026 приблизно о 01 годині 10 хвилини, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109» державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений співробітниками управління патрульної поліції в Одеській області ДГП за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова, біля будинку №36, та на вимогу, згідно з ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» надати для перевірки документи, що свідчать про дозвіл на право керування автотранспортом, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 28.10.2024 з анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та фотокарткою з зображенням останнього, яке надає право керувати транспортним засобами категорії «В» - підроблене, і його використання може обґрунтовано надавати право керувати транспортними засобами, а також те, що вказане посвідчення є документом, який посвідчує особу, відповідно до пп. а) п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус» та підтверджує її спеціальний статус», діючи умисно та протиправно, достовірно знаючи, що посвідчення водія встановленого зразка у встановленому законом порядку ним не отримувалось, всупереч вимогам «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, достовірно знаючи, що медичний огляд в порядку встановленому МОЗ він не проходив, теоретичний і практичний іспит в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС не складав, вирішив використовувати вищевказаний завідомо підроблений документ для підтвердження права на керування транспортними засобами та пред`явив його співробітниками управління патрульної поліції в Одеській області ДПІ.
Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 390-1, ч. 3, 4 ст. 358 КК України визнав повністю та пояснив, що він в дійсності вчиняв насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 та не виконав обмежувальні приписи. Обвинувачений підтвердив, що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинене домашнє насильство. Пояснив, що він розумів, що така поведінка вливає на психоемоційний стан матері та спричиняє їй психологічні страждання. Щодо отримання ним водійських прав пояснив, що замовив їх через мережу Інтернет у незнайомої особи здійснивши оплату у розмірі 6000 грн. Просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 надала заяву про проведення судового засідання та розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_4 без її участі. Також висловила свою думку щодо призначення покарання обвинуваченому та просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 390-1, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 126-1, 390-1, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України при обставинах, викладених в обвинувальних актах, повністю доведеною.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за епізодом 1 - за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи;
-за епізодом 2 - за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані судом;
- за епізодом 3 - за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи;
- за епізодом 4 - за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом;
- за епізодом 5 - за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного або економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи;
- за епізодом 6: 
- за ч. 3 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи вчинене за попередньою змовою групою осіб. 
- за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає:
-щире каяття за третім, четвертим та шостим епізодами;
-активне сприяння розкриттю злочину за четвертим епізодом.
Обставинами, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає:
- вчинення злочину повторно за першим епізодом;
- рецидив кримінального правопорушення за другим епізодом;
- вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку за першим, третім та п`ятим епізодами.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
При призначенні покарання, суд враховує, 
-ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення передбачені ст. 126-1, ч. 3 ст. 358 КК України – є нетяжкими злочинами; ст. 390-1, ч. 4 ст. 358 КК України – є кримінальними проступками;
-вчинення кримінального правопорушення за першим епізодом в період іспитового строку; 
-повне визнання вини, наявність обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.
-дані про особу обвинуваченого: вік 45 років, наявність місця постійного проживання та реєстрації, фізичний стан обвинуваченого відповідно до:копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 278864.
З висновку експерта за результатами комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 126 від 01.03.2026 року вбачається, що ОСОБА_4 напередодні та в момент вчинення інкримінованого йому діяння, страждав на - «Психічні розлади і розлади поведінки внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних засобів та використання інших психоактивних речовин. Вживання із згубними наслідками» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F19.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). За своїм психічним станом був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
ОСОБА_4 в період часу, який відноситься до скоєння інкримінованого йому діяння у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував; за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
На теперішній час ОСОБА_4 страждає на - «Психічні розлади і розлади поведінки внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних засобів та використання інших психоактивних речовин. Вживання із згубними наслідками» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F19.1» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). За своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні з ним процесуальних дій; за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Індивідуально-психологічні особливості та провідні мотиваційні чинники поведінки підозрюваного ОСОБА_4 не могли суттєво вплинути на його поведінку під час вчинення злочину; в момент вчинення інкримінованого йому діяння, не знаходився в якому-небудь емоційному стані (стрес, емоційна напруга, фрустрація та ін.), яке могло би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність; в момент вчинення інкримінованого йому діяння, не знаходився в стані фізіологічного афекту; в момент здійснення протиправних дій міг розуміти характер і суспільну небезпеку вчинюваний дій.
Беручи до уваги вищезазначене, крім того, враховуючи думку потерпілої та прокурора в судових дебатах, суд доходить висновку про призначення покарання ОСОБА_4 : 
- за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
- за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 ( п`ять) місяців; 
- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 ( п`ять) місяців;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 ( п`ять) місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
Суд приходить до висновку, що на підставі ч. 1 ст.71, ч. 3 ст.78 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 26.12.2023 за ст. 126-1 КК України та остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 7 місяців обмеження волі. 
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
На підставі ст. 72 КК України необхідно зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.02.2026 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі. 
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 на підставі ухвали Хаджибейського районного суду міста Одеси від 05.02.2026 залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи документів №CE-19/116-26/810-ДД від 14.01.2026 на суму 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок підлягають стягненню із ОСОБА_4 в дохід держави, що відповідає положенню ст. 124 КПК України. Скасувати арешти накладені ухвалами Хаджибейського районного суду від 02.12.2025 року.
Цивільний позов по справі відсутній.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20.01.2026 року підлягає скасуванню.
Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 390-1, 126-1, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців,
- за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 ( п`ять) місяців; 
- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 ( п`ять) місяців;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 ( п`ять) місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 26.12.2023 за ст. 126-1 КК України та остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 7 (сім) місяців обмеження волі. 
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного виконання вироку після набрання ним законної сили. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 05.02.2026 р. по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає двом дням обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи документів № CE-19/116-26/810-ДД від 14.01.2026 вартістю 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 20.01.2026 року - скасувати.
Речові докази:
- бланк посвідчення водія, серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,- залишити в матеріалах кримінального провадження;
- DVD-R диск на якому записані та зафіксовані фрагменти відеозапису, індивідуальних боді-камер від 10.01.2026 року, які мають функцію фото-відео зйомки (відео запису) та які були використані працівниками УПП в Одеській області під час зупинки гр. ОСОБА_11 що мало місце 10.01.2026 за адресою м. Одеса, вул. Стовпова, біля буд. 36 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. 
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1