Справа № 131/860/26 
Провадження № 1-кп/131/61/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026  м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Іллінці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 березня 2026 року за №12026020250000057 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Неменка Іллінецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, 
учасники: прокурор ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), 
обвинувачений ОСОБА_3 , 
захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , –

ВСТАНОВИВ: 

Солдата ОСОБА_3 22 березня 2025 року о 13 годині 40 хвилин було зупинено працівниками поліції відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (згодом реорганізоване у відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області) у місті Іллінці по вулиці Світлій, Вінницького району Вінницької області, під час керування останнім скутером марки «Honda Dio» без номерного знаку з ознаками наркотичного сп`яніння, в результаті чого працівники поліції склали щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення від 22.03.2025 серії ЕПР1 № 278506 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За результатами розгляду вказаного протоколу постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.04.2025, яка набрала законної сили 18.04.2025, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Однак, ОСОБА_3 , маючи реальну можливість виконати законну постанову суду, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на вciй території України, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, вчинив дії, спрямовані на перешкоджання судочинству, що направлені на перешкоджання виконанню постанови суду, умисно ухилився від її виконання. Зокрема, 26.08.2025 об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище вимог законодавства, керував мопедом марки «Honda Dio 27» по провулку Світанковому в місті Іллінці, Вінницького району Вінницької області та був зупинений працівниками поліції відділення поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за порушення Правил дорожнього руху, які склали щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення від 26.08.2025 серії ЕПР1 № 434583 за ч. 3 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення від 26.08.2025 серії ЕПР1 № 434594 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. За результатами розгляду вказаних протоколів постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 25.09.2025 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років. Окрім того, продовжуючи умисно не виконувати рішення суду яким його позбавлено права керування транспортними засобами, ОСОБА_3 , 18 серпня 2025 року діючи умисно, керував скутером марки «Honda Dio» без номерного знаку по вул. Незалежності в м. Іллінці, Вінницького району Вінницької області, де був зупинений працівниками відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за порушення Правил дорожнього руху, які склали щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення від 18.08.2025 серії ЕПР1 № 426621 за ч. 2 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення від 18.08.2025 серії ЕПР1 № 426610 за ч. 5 ст.126 КУпАП. За результатами розгляду вказаних протоколів постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.10.2025 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років. У подальшому, продовжуючи умисно не виконувати рішення суду, якими його позбавлено права керування транспортними засобами, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вказаних вище вимог законодавства ОСОБА_3 16.03.2026 об 11 годині керував скутером марки «Honda» моделі «Dio», без державного номерного знаку в м. Іллінці по вул. Подільській, Вінницького району Вінницької області, де був зупинений працівниками відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за порушення Правил дорожнього руху, які склали щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення від 16.03.2026 серії ЕПР1 № 616213 за ч. 3 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення від 16.03.2026 серії ЕНА № 6844035 за ч. ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Отже, ОСОБА_3 , в період часу з 22.03.2025 по 16.03.2026 систематично вчиняв дії, спрямовані на умисне невиконання рішень суду, якими його позбавлено права керування транспортними засобами.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо розгляду кримінального провадження за вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч.1 ст.382 КК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.382 КК України у виді штрафу. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю, щиро кається, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, не заперечує щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, просить суд суворо не карати. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України, а саме – умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, який згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином; фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, за місцем проживання компрометуючих матеріалів відносно нього не надходило, не судимий, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з 2024 року.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України - є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого; тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також щире каяття, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не представляє суспільної небезпеки і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому, йому слід призначити покарання у виді штрафу.
Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Судові витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя