Справа № 127/27579/26 
Провадження № 33/801/959/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Бистрицького Максима Олексійовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

26 серпня 2026 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнено на користь держави 655 грн 60 коп судового збору.
Не погодившись із цією постановою, захисник  ОСОБА_1 – адвокат Бистрицький М. О. подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на момент прибуття працівників поліції автомобіль його підзахисного стояв припаркованим біля будинку на вул. Генерала Гандзюка, 4, двигун не працював, а сам ОСОБА_1 тривалий час не виконував функцій водія. 
На думку захисника, протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського за відсутності відеозапису руху транспортного засобу не доводять факт керування автомобілем поза розумним сумнівом. 
Захисник посилається на розбіжності щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, рапорті та на відеозаписі.
Звертає увагу на те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд лише на місці зупинки та не пропонували проїхати до закладу охорони здоров`я. 
Зазначає, що на одному з відеозаписів поліцейський демонстрував незаповнений бланк направлення вже після складання протоколу, тому, на думку захисника, працівники поліції порушили порядок огляду, а відмова від огляду на місці не утворює складу правопорушення.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:
1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2026 о 00 год. 12 хв. у м. Вінниці на вул. Генерала Гандзюка, 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів і порушенням мовлення. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.
Це підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 734883, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 2).
Рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Дениса Кравчука від 02.08.2026, відповідно до якого під час несення служби 02.08.2026 о 00 год. 00 хв. екіпаж виявив автомобіль Ford Focus, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Водій не реагував на неодноразову вимогу зупинитися, після зупинки зачинився в автомобілі та не виходив, а згодом почав тікати. Поліцейські затримали його, виявили запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів і мовлення та запропонували огляд. Рапорт також містить відомості про відмову від огляду, відсторонення від керування і безперервну відеофіксацію події (а.с. 7).
Направленням на огляд від 02.08.2026 № 024296 ОСОБА_1 до КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради», оскільки у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів і порушення мовлення (а.с. 4).
Відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 7).
Протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 097559 від 02.08.2026, відповідно до якого зафіксовано затримання ОСОБА_1 о 00 год. 12 хв. після спроби залишити місце події, доставлення до відділу поліції на вул. Пирогова, 4 та звільнення після оформлення матеріалів (а.с. 5).
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)(п. 6 розділу І Інструкції).
За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
За таких обставин та наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у порушенні п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На відеозаписах з нагрудних камер поліцейських чітко вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, однак він відмовився пройти такий огляд на місці зупинки.
Після чого, поліцейським був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який також підписаний ОСОБА_1 .
Досліджені судом відеозаписи є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Інформація, що міститься на відеозаписах, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях  ОСОБА_1  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в силу ст. 255 КУпАП складений уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, зафіксованими на відеозаписі.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень працівниками поліції допущено не було. Ніяких доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій тощо) апеляційному суду не надано.
Посилання скаржника на розбіжності щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі, рапорті та на відеозаписі, апеляційний суд відхиляє, оскільки розцінює вказану обставину як описку, допущену працівником поліції у рапорті, адже, як безумовно підтверджується відеозаписами із бодікамер поліцейських, зупинка транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , відбулась орієнтовно об 00:12 год., що узгоджується із протоколом про адміністративне правопорушення.
При цьому така описка, допущена поліцейським, ніяким чином не спростовує правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності вини  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
У даному разі очевидним є те, що працівники поліції розпочали запис на нагрудну камеру після того, як зупинили транспортний засіб, у якому перебував ОСОБА_1 , та підійшли до нього.
Зокрема, із переглянутих відеоматеріалів з`ясовано, що фіксація подій починається з того моменту, коли працівник поліції неодноразово стукає у вікно та вимагає відчинити двері, однак ОСОБА_1 тривалий час не реагує. Надалі ОСОБА_1 намагається залишити місце події, після чого поліцейські його затримують і доставляють до відділу поліції. Під час спілкування ОСОБА_1 не повідомляв працівникам поліції, що він не керував автомобілем, не рухався ним або прибув на місце задовго до появи поліцейських. Натомість, коли поліцейський повідомив про запах алкоголю та поставив питання щодо проходження огляду, ОСОБА_1 визнав наявність від нього запаху алкоголю, зазначив, що їхати на огляд немає сенсу, і запропонував їхати до відділу поліції для оформлення матеріалів.
Фактично доводи апелянта про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, з огляду на вказані вище докази та відсутність будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що водієм була інша особа, спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Не спростовують правильність висновків суду першої інстанції його доводи про те, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд лише на місці зупинки та не пропонували проїхати до закладу охорони здоров`я.
У даному разі матеріали справи свідчать, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду взагалі, відтак у працівників поліції не було необхідності у його направленні для проведення відповідного огляду в закладах охорони здоров`я. 
При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що відеозапис фіксує не лише обговорення огляду на місці, а й відповідь ОСОБА_1 про відсутність сенсу їхати на огляд (дослівно: «робити експертизу немає сенсу») та його пропозицію оформляти матеріали у відділі поліції. Посилання захисника на демонстрацію незаповненого бланка направлення під час подальшого оформлення матеріалів не змінює оцінки фактичної відмови. Закон не пов`язує закінчення правопорушення з моментом заповнення бланка направлення. ОСОБА_1 відмовився їхати на огляд до завершення оформлення документів, а складене направлення міститься в матеріалах справи та не має суперечностей щодо його особи, виявлених ознак і медичного закладу.
Таким чином, зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Отже, встановлені обставини свідчать про доведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, водночас, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані на ухилення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь-яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1  накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення.
Отже, судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.
Ураховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника   ОСОБА_1 – адвоката Бистрицького Максима Олексійовича залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2026 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя    О. В. Ковальчук