ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/26792/23 Головуючий у 1-й інстанції: Горобцова Я.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Терези Ю.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач/апелянт/ГУ ПФУ в м. Києві) про: 
- скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови в переведені з 16 травня 2023 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» шляхом зарахування для обрахунку пенсії довідки, виданої Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби;
- зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві перевести та виплатити з 16 травня 2023 року ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» шляхом зарахування для обрахунку пенсії довідки виданої Управління освіти, культури, молоді та спорту Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідки виданої Управління освіти, культури, молоді та спорту Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). 
Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю відмови пенсійного органу у переведенні позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію державного службовця № 16345/03-16 від 25 травня 2023 року ГУ ПФУ в м. Києві.
Зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу», періоди роботи в органах державної служби з 10 березня 1994 року по 02 червня 2023 року з урахуванням довідки, виданої Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ГУ ПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 073, 60 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак 16 травня 2023 року звернувся із заявою про переведення на пенсію державного службовця. Суд установив, що підставою для відмови відповідача стало неврахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в органах державної податкової служби, зокрема через присвоєння йому персональних чи спеціальних звань. Водночас суд дійшов висновку, що така позиція пенсійного органу є помилковою, оскільки посадові особи контролюючих органів, у тому числі ті, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями, а період їх роботи у таких органах підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». З огляду на записи трудової книжки позивача та подані ним документи суд першої інстанції вважав підтвердженим факт роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби у період з 10 березня 1994 року по 02 червня 2023 року, що свідчить про наявність у нього необхідного стажу державної служби. Разом з тим, питання безпосереднього переведення позивача на пенсію державного службовця та перевірка дотримання ним усіх інших умов для такого переведення належать до повноважень пенсійного органу, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача одразу призначити та виплачувати таку пенсію. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування відмови ГУ ПФУ в місті Києві, викладеної у листі від 25 травня 2023 року № 16345/03-16, та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу відповідні періоди роботи до стажу державної служби, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в м. Києві просить скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у їх задоволенні. Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про протиправність відмови пенсійного органу. Апелянт зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Київській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За заявою позивача від 16 травня 2023 року, розглянутою ГУ ПФУ в м. Києві за принципом екстериторіальності, було прийнято рішення від 25 травня 2023 року № 932440147693 про відмову в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідач наголошує, що право на призначення пенсії державного службовця після набрання чинності Законом № 889-VIII зберігається лише за умови дотримання вимог пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону та статті 37 Закону № 3723-XII, зокрема щодо наявності необхідного стажу державної служби. На думку апелянта, позивач станом на день досягнення пенсійного віку не працював на посаді державного службовця, а його стаж державної служби становить лише 12 років 1 місяць 22 дні, що є недостатнім для переведення на пенсію державного службовця. Також скаржник вказує, що після розгляду заяви позивача та прийняття рішення про відмову функції ГУ ПФУ в м. Києві щодо такої заяви були вичерпані, а саме рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом. З огляду на це апелянт вважає, що підстави для визнання дій пенсійного органу протиправними та зобов`язання зарахувати позивачу спірні періоди роботи до стажу державної служби відсутні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи, їх правову оцінку, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 12-16) ОСОБА_2 :
- 27 вересня 1993 року призначений на посаду інспектора шкіл відділу освіти Києво-Святошинської райдержадміністрації по переводу з посади заступника директора по навчально-виховній роботі;
- 10 березня 1994 року присвоєно 14 ранг державного службовця та прийняв присягу державного службовця;
- 18 липня 1994 року звільнений з займаної посади в зв`язку з припиненням діяльності райдержадміністрації і переведенням у відділ освіти Києво-Святошинської районної ради (пункт 5 статті 36 КЗпП України);
- 01 серпня 1994 року призначений на посаду інспектора шкіл-спеціаліста 1 категорії відділу освіти Києво-Святошинської районної ради;
- 01 лютого 1996 року переведений з посади інспектора шкіл-спеціаліста 1 категорії на посаду методиста методичного кабінету райво;
- 19 липня 2004 року звільнений з посади методиста районного методичного кабінету по переводу на посаду головного спеціаліста відділу освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації;
- 19 липня 2004 року призначений на посаду головного спеціаліста відділу освіти райдержадміністрації як такий, що успішно пройшов конкурс на дану посаду;
- 01 березня 2013 року переведено на посаду заступника начальника управління-начальника відділу освіти управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації, як такого, що зарахований до кадрового резерву на цю посаду з посадовим окладом згідно з штатним розписом, звільнивши його з посади головного спеціаліста відділу освіти райдержадміністрації;
- 01 квітня 2015 року переведений з посади заступника начальника управління-начальника відділу освіти управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації на посаду головного спеціаліста відділу освіти райдержадміністрації за його згодою, в зв`язку з упорядкуванням структури райдержадміністрації, з посадовим окладом згідно з штатним розписом зі збереженням 12 рангу державного службовця;
- 01 травня 2016 року присвоєно 9 ранг державного службовця;
- 01 травня 2019 року присвоєно 8 ранг державного службовця;
- 29 січня 2021 року звільнено з займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи до Борщагівської сільської ради Бачанського району Київської області відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 КЗпП України за його згодою;
- 01 лютого 2021 року призначено на посаду головного спеціаліста сектору молоді та спорту по переводу;
- 01 лютого 2021 року присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 31 грудня 2021 року звільнений у зв`язку з переведенням до управління освіти, культури, молоді та спорту у Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (пункт 5 статті 36 КЗпП України);
- 04 січня 2022 року призначений на посаду головного спеціаліста відділу молоді та спорту управління у порядку переведення з відділу освіти, культури, молоді та спорту Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області
- 02 червня 2023 року звільнений з займаної посади.
02 червня 2023 року позивач звернувся із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Рішенням від 25 травня 2023 року № 932440147693 ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на спірну пенсію, оскільки відсутній стаж на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Стаж державної служби становить 12 років 1 місяць 22 дні.
Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу у переведенні на пенсію державного службовця, позивач звернувся до суду. 
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Оскільки оскаржуване рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, з ним погодились сторони, то суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в м. Києві в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає, зокрема, принципи, засади і механізм функціонування системи загального обов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій (преамбула закону).
За частиною першою статті 4 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено такі види пенсійних виплат: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Право пенсіонера на переведення з одного виду пенсії на інший встановлено частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за вказаним правовим регулюванням право на призначення пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723 виникає у осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а саме 01 травня 2016 року:
- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від того, чи перебували такі особи на державній службі на вказану дату;
- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XIІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено та встановлено, що ОСОБА_1 на момент досягнення пенсійного віку (62 роки) мав більше 10 років стажу державної служби та займав посаду, віднесену до посад державних службовців.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18 виснувала, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах Закону № 889-VIII не встановлено. 
Враховуючи, що позивач має понад 10 років стажу на посадах, віднесених до категорій державної служби, та безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії обіймав посаду державного службовця, існують правові підстави для визнання його права на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723. Відтак, є підстави для переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію державного службовця згідно із Законом № 3723.
Колегія суддів звертає увагу, що визначальним для вирішення цього спору є не формальне посилання пенсійного органу на власний розрахунок стажу, а встановлення факту перебування позивача на посадах, які відповідно до законодавства віднесені до посад державної служби або зараховуються до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
З наявної у матеріалах справи трудової книжки позивача, вбачається, що 10 березня 1994 року ОСОБА_1 присвоєно 14 ранг державного службовця та він прийняв присягу державного службовця. Надалі позивач тривалий час працював на посадах в органах освіти районної державної адміністрації, йому присвоювалися відповідні ранги державного службовця, а його переведення та звільнення оформлювалися у порядку, передбаченому законодавством про працю та проходження служби. Вказані записи трудової книжки є послідовними, належним чином оформленими, не скасованими та не спростованими відповідачем належними доказами.
При цьому апелянт, посилаючись на те, що стаж державної служби позивача становить лише 12 років 1 місяць 22 дні, не навів переконливого нормативного обґрунтування неврахування інших періодів роботи позивача, які підтверджені трудовою книжкою та пов`язані з проходженням служби на відповідних посадах. Саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність прийнятого ним рішення, однак у цій справі відповідач фактично обмежився констатацією недостатності стажу без належного аналізу кожного спірного періоду роботи позивача та без наведення правових підстав для його виключення зі стажу державної служби.
Колегія суддів також враховує, що станом на 01 травня 2016 року, тобто на день набрання чинності Законом № 889-VIII, позивач перебував на посаді державної служби та мав понад 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Отже, позивач підпадає під дію пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, яким збережено право окремих категорій державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач на день досягнення пенсійного віку не працював на посаді державного службовця, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки право на пенсію державного службовця у спірних правовідносинах пов`язується із наявністю необхідного стажу, визначеного пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII та статтею 37 Закону № 3723-XII. Водночас саме наявність такого стажу суд першої інстанції встановив на підставі належних та допустимих доказів, яким надав правильну правову оцінку.
Посилання апелянта на те, що після розгляду заяви позивача функції ГУ ПФУ в м. Києві були вичерпані, також не можуть бути прийняті колегією суддів. Прийняття рішення за принципом екстериторіальності не звільняє пенсійний орган, який ухвалив відповідне рішення, від обов`язку діяти правомірно, обґрунтовано та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про переведення особи на інший вид пенсії. Інакше кажучи, екстериторіальність не є індульгенцією від судового контролю.
Разом з тим суд першої інстанції обґрунтовано врахував межі повноважень адміністративного суду та не підмінив собою пенсійний орган у питанні безпосереднього призначення і виплати пенсії державного службовця. Суд правильно зазначив, що перевірка всіх умов для переведення позивача на інший вид пенсії, зокрема остаточне визначення розміру пенсії, врахування поданих довідок про заробітну плату та інших документів пенсійної справи, належить до компетенції органу Пенсійного фонду України.
Обраний судом першої інстанції спосіб захисту є належним та ефективним, оскільки скасування протиправної відмови і зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до стажу державної служби усуває саме ту перешкоду, яка стала підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію державного службовця. Такий спосіб захисту не виходить за межі заявлених позовних вимог, відповідає характеру порушеного права та спрямований на реальне відновлення прав позивача, а не на формальне повернення його до нового бюрократичного кола.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови ГУ ПФУ в м. Києві, викладеної у рішенні від 25 травня 2023 року № 932440147693, та наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу», періоди роботи з 10 березня 1994 року по 02 червня 2023 року з урахуванням відповідної довідки про складові заробітної плати.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Тереза Ю.О.