ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
01 вересня 2026 року | Справа № 331/5306/26

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Губанова Р.О., 
секретарка судового засідання Владиченко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 ,
третя особа: ОСОБА_3 
про припинення стягнення аліментів,

Короткий зміст позову, рух справи.
23 червня 2026 року до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов вказаний цивільний позов.
Узагальненими доводами позовної заяви є те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2024 з нього на користь Відповідачки стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.
Наразі його стан докорінно змінився і це позбавляє можливості сплачувати аліменти. Зокрема він утримує тяжко хвору дружину, а також у нього самого погіршилось здоров`я.
Посилаючись на положення ст.ст. 182, 192, 199, 201 СК України просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , призначених рішенням суду від 20.05.2024 по справі № 331/1218/24 з моменту подання позовної заяви до суду. У разі відмови у припиненні – зменшити розмір аліментів з частини до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
У заяві позивач також зазначив, що не заперечує проти розгляду справи без його участі.
Ухвалою судді від 24.06.2026 відкрито провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін. Призначено судове засідання. Встановлено сторонам строки на подачу заяв по суті. 
Відповідачкою відзив не подано, натомість 07.07.2026 від неї надійшла заява у якій вона вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо припинення сплати алементів, водночас акцентувала увагу, що припинення аліментів має відбутися з моменту ухвалення рішення, а не з моменту подачі позову. У вказаній заяві просила розглянути справу без її участі.
Сторони і тертя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.05.24 з Позивача на користь Відповідачки стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.
Позивач має дружину - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.
Остання є пенсіонеркою по інвалідності, хворіє на тяжку хронічну хворобу, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 і медичною документацією. 
У зв`язку із погіршенням стану здоровя Позивачем 18.05.2026 розпочате комплексне лікування, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 7079.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Сулу України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № З віл 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.
Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Відповідачка визнала вимоги в частині припинення сплати аліментів і не заперечує проти ухвалення судом рішення про їх задоволення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Отже суд вважає, що визнання позову відповідачкою в частині припинення стягнення аліментів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже позов в цій частині підлягає задоволенню.
Водночас, оскільки обставини, які слугують підставою для припинення стягнення аліментів з Позивача виникли після набрання рішенням суду законної сили, яким з ОСОБА_1 присуджені періодичні платежі, ці обставини не свідчать про те, що необхідність отримання матеріальної допомоги ОСОБА_3 відпала взагалі, тому в частині вимог про припинення стягнення аліментів з моменту подачі позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім цього, відповідно до ч.1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Згідно з квитанцією від 13.06.2026 ОСОБА_1 сплачено судовій збір в сумі 1351,20 грн.
Позивні вимоги задоволені частково. Вимоги, які були згодом задоволені відповідачка визнала до розгляду справи по суті.
Відтак з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню частина витрат понесених позивачем при подачі позову (25% від суми сплаченого судового збору) у сумі 337,80 грн.
Така ж сума підлягає поверненню Позивачу з державного бюджету.
Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , задовольнити частково. 
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина, визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2023 у справі ЄУ № 331/1218/24, з моменту набрання рішенням законної сили.
В задоволенні решти позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину витрат на сплату судового збору в сумі 337,80 грн (триста тридцять сім гривень 80 копійок).
Повернути ОСОБА_1 25 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову, відповідно до квитанції від 13.06.2025 (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи) на номер рахунку (IBAN): UA668999980313131206000008509, МФО банка отримувача: 37979858, назва отримуача: ГУК у Вінницькій обл. Казначейство України (ел. адм, подат.), а саме: суму 337,80 грн (триста тридцять сім гривень 80 копійок).
Реквізити учасників справи:
- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
- відповідачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
- третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду. 

Суддя | Р.О. Губанов