ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2026	Справа № 910/5259/26	
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) 	
до    про	Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» (04071, місто Київ, вул.Верхній Вал, будинок 68, ідентифікаційний код юридичної особи 39695986)  стягнення провізної плати у розмірі 6 304 грн. 00 коп.	
Представники: без повідомлення представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» (надалі також - «Відповідач») про стягнення провізної плати у розмірі 6 304 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом № 99- 39695986/2020-001 від 17.03.2020 року. 

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2026 року позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» про стягнення провізної плати у розмірі 6 304 грн. 00 коп. залишено без руху.

08.05.2026 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №910/5259/26, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України. 

28.05.2026 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 

01.06.2026 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2026 року клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про продовження процесуального строку для подачі відповіді на відзив по справі №910/5259/26 задоволено частково. Продовжено Акціонерному товариству «Українська залізниця» процесуальний строк для подання до суду відповіді на відзив по справі №910/5259/26 до 05.06.2026 року. В іншій частині клопотання відмовлено.

09.06.2026 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла відповідь на відзив.

19.06.2026 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшли заперечення.

19.06.2026 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшло клопотання про визнання причин пропуску процесуального строку поважними та прийняття заперечень на відповідь на відзив.

16.07.2026 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів. 

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.05.2026 року була надіслана до електронного кабінету Сторін у порядку, визначеному законом, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету Сторін. 

Суд, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» про визнання причин пропуску процесуального строку поважними та прийняття заперечень на відповідь на відзив по справі №910/5259/26, зазначає.

Згідно зі ст. 167 Господарського процесуального кодексу України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
Заперечення підписується відповідачем або його представником.
До заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.
Заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2026 року по справі №910/5259/26 встановлено Відповідачу строк до п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечення із урахуванням вимог ст.ст. 167, 251 ГПК України.

Як встановлено Судом, відповідь на відзив по справі №910/5259/26 була отримана уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» 08.06.2026 року о 20:23 год., що підтверджується квитанцією №7447287 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, Відповідач повинен подати заперечення у строк по 15.06.2026 року, проте останній подав заперечення на адресу суду 18.06.2026 р., що підтверджується даними системи «Електронний суд». 

За приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

В обґрунтування поновлення процесуального строку для подачі заперечень Відповідач зазначає, що директор ТОВ «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» Божик Денис Пилипович у період з 08.06.2026 по 18.06.2026 перебував у службовому відрядженні. Під час перебування у службовому відрядженні директор не мав технічного доступу до підсистеми «Електронний суд», необхідного для підписання заперечень кваліфікованим електронним підписом та їх подання до суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність. Статтями 42, 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони у справі користуються рівними процесуальними правами, серед яких право на ознайомлення з матеріалами справи, подання заяв та клопотань. Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

На виконання завдання господарського судочинства, передбаченого ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, з метою забезпечення правильного, всебічного, повного, об`єктивного і своєчасного розгляду справи по суті, Суд вважає за необхідне поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» процесуальний строк для подання до суду заперечень по справі №910/5259/26 та долучити їх до матеріалів справи. 

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 
ВСТАНОВИВ
25.02.2020 Перевізником - Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - Позивач, Перевізник) оприлюднено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі - Договір). (а.с.11-60)

Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом Договору є організація та здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому д міжнародному сполученні (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника (далі - Послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Договір є публічним договором, за яким перевізник взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до пунктів 9.3 та 9.4 договору та законодавства (пункт 1.5 договору).

Договір з урахуванням змін до нього оприлюднюється Перевізником як публічна пропозиція для укладення на вебсайті http://uz-cargo.com/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП), що передбачено п. 1.6 Договору.

Згідно з п. 1.7 Договір укладається шляхом надання Перевізником пропозиції укласти Договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти Договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами Договору.

17.03.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» (далі - Замовник, Відповідач) подано Заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-39695986/2020-001, в якій виразило волевиявлення укласти договір у порядку, встановленому статтею 634 Цивільного кодексу України. (зворотна частина а.с.10)

Пунктом 1.9 Договору визначено, що перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП (кваліфікованого електронного підпису) про дату укладення договору, присвоєння Замовнику коду Замовника як платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером Договору з Замовником.

Відповідно до п. 1.10 Договору, договір є укладеним з дня надання Замовнику Перевізником Інформаційного повідомлення про укладення Договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1. Договору.

Позивачем направлено Відповідачу повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-39695986/2020-001 від 17.03.2020 року та присвоєно Замовнику коди: 1. відправника / одержувача: 1445; 2. платника 8215002 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером. (а.с.10)

Відповідно до п. 9.4 Договору, зміни (доповнення) до Договору, Перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції Договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на вебсайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП.

Зміни до Договору поширюються на всіх осіб, що приєднались до Договору (абз. 2 п. 9.4 Договору).

Замовлення та / або отримання послуг та / або їх оплата за Договором засвідчує повну згоду Замовника з Договором та змінами до нього (абз. 4 п. 9.4 Договору).

Зокрема, договором передбачено надання послуги з перевезення, в процесі якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником: а.11: аж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачу), а Замовник зобов`язується сплатити за послуги у передбаченому цим Договором порядку.

Пунктом 1.4 Договору визначено, що надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Згідно з п.2.1.5 Договору Замовник послуг зобов`язується відшкодовувати Перевізнику витрати, пов?язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника, інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

У строки, встановлені розд. 4 Договору, підписувати акти звіряння розрахунків, зведені відомості. Підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу фор-ми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу Замовника – підписувати та надавати Перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги(п. 2.1.7 Договору).

Умовами п. 2.3 Договору передбачені обов`язки перевізника, зокрема: відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника, а також присвоїти замовнику код вантажовідправника / вантажоодержувача. Надані коди зазначаються перевізником в Інформаційному повідомлені про укладення договору в порядку визначеному в п. 1.9 договору (пп. 2.3.3).

Згідно з п. 3.1 Договору розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.
Згідно з п.3.4 Договору Замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному договором розмірі плату за користування вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікування подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" позивача.

Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у розділі 15 договору. Одержані на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання кошти перевізник зараховує на особистий рахунок замовника, а також веде облік надходження коштів і використання їх замовником для оплати перевезень та інших послуг за умовам цього договору (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати, зокрема, провізних платежів за перевезення, зазначених в накладних.

Щодобово, упродовж періоду виконання договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору за звітну добу. На підставі переліків перевізних документів формуються виписки з особового рахунку, що відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору за звітний місяць. У виписці відображаються дати утворення, розміри заборгованості та нарахована неустойка (штраф, пеня). Виписка з особового рахунку направляється перевізником на електронну адресу замовника, вказану в додатку 2-1 договору, не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним (п. 4.5 Договору).

Згідно з п. 4.6 Договору зведена відомість формується перевізником на підставі інформаційних повідомлень передбачених умовами договору, та направляється для підписання замовником не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним. В зведеній відомості відображається плата за використання власних вагонів перевізника за межами України, плата за використання власних транспортерів перевізника в процесі надання послуг з перевезення вантажів (у вантажному та порожньому рейсах) по території України та за межами України, а також плата за послуги із супроводження великовантажних транспортерів спеціальним вагоном з бригадою, штрафи, неустойка, пеня, інші платежі, передбачені умовами договору. Наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди за наявності для цього підстав.

Пунктом 4.9 Договору передбачено, що у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок списаних коштів зараховується на особовий рахунок замовника як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати списуються кошти для оплати належних перевізнику платежів в порядку та строки, передбачені законодавством України і цим договором.

За необхідності, на вимогу замовника або перевізника, проводиться звіряння розрахунків між ними, результати якого оформляються актом звіряння взаємних розрахунків. Із замовником - нерезидентом акт звіряння взаємних розрахунків проводиться в національній валюті України та в іноземній валюті. Звіряння розрахунків проводиться не рідше одного разу на рік. Підписання сторонами акту звіряння розрахунків не позбавляє перевізника права на донарахування та стягнення коштів за не врахованими раніше грошовими вимогами за наявності для цього достатніх підстав (п. 4.10 Договору).
Строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік (пункт 7.4 Договору).

Порядок оформлення, прийому та узгодження електронних перевізних документів (ЕПД) передбачений п. 8.6 Договору.

Так, пп. 8.6.1 п. 8.6 Договору передбачено, що замовник формує ЕПД та передає їх перевізнику не пізніше часу пред`явлення вантажу для приймально-здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції.

При негативних результатах перевірки замовник отримує засобами зв`язку інформацію про зміст помилки, коригує помилкові дані в ЕПД, підписує його кваліфікованим електронним підписом та повторно надсилає перевізнику (пп. 8.6.3 п. 8.6 Договору).
Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http//uz-cargo.com/ та діє до його припинення (пункт 12.1 Договору).

Пунктом 14 Договору передбачено, що його невід`ємною частиною є додатки, зокрема додаток 1-2 "Ставки плати, коефіцієнти та умови платежів".

У випадках, якщо додатками до договору визначені умови інші ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору (п. 14.1 Договору).

Договір містить, зокрема, додаток 1-2 "Ставки плати, коефіцієнти та умови платежів" власних вагонів перевізника (далі - Додаток № 1-2).
22.05.2025 року зі станції Роковата Української залізниці на станцію Ганіска при Кошицах ЖСР (Словаччина) Приватним акціонерним товариством «Суха Балка» на адресу U.S. Steel Kosice, s.r.o. було відправлено вагон №61375366, що підтверджується міжнародною залізничною накладною №47711916. У графі 23 залізничної накладної №61375366 зазначено платником провізних платежів Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА», а оплату по ЖСР - вантажоотримувач U.S.Steel Kosice. s.r.o. (а.с.61)

26.05.2025 року станцією Matovce SRT складено Акт № 4 про неприйняття вантажного вагону №61375366, у зв`язку з наявністю тріщини у вузлах поєднання хребтової та шкворневої балок рами вагону. (а.с.62)

26.05.2025 року на станції Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми № 3644 від 26.05.2025 р., в якому зазначено, що вагон № 61375366 не прийнято іноземною залізницею через технічну несправність (код 2-603). (а.с.63)

28.05.2025 року на станції Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми № 3648 від 28.05.2025 року, в якому відображено час початку затримки вагону № 61375366 – 28.05.2025 о 13:00 год. (а.с.64)

Повідомленням на ремонт або технічне обслуговування вагона №184 від 28.05.2026 року станція Ужгород-Експ. Львівської залізниці зазначила про необхідність здійснення технічного обслуговування (ТР-2) вагону № 61375366. (а.с.65)

28.05.2025 року станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт №1547 від 28.05.2025 про повернення вагону № 61375366 із-за кордону через технічну несправність - тріщину у вузлах поєднання хребтової та шкворневої балок рами вагону, та направлено на станцію відправлення Рокувата Придніпровської залізниці телеграфне повідомлення № 16 від 29.05.2025. (а.с.66-67)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Євротранс України» надало залізниці Гарантійний лист № 97 від 29.05.2025 року, в якому просило провести поточний ремонт вагону № 61375366 за виявленою несправністю: « 603 –Тріщина в вузлі з`єднання хребтової та шкворневої балок», оплату за виконані роботи, а також відшкодування всіх витрат, пов`язаних з подачею/прибиранням, маневровими роботами тощо гарантовано при наданні підтверджуючих документів. (а.с.68)

Згідно з повідомленням про приймання вантажного вагону № 179 від 17.06.2025 року (форми ВУ-36М) 17.06.2025 року о 10.30 розпочато ремонт вагону № 61375366. (а.с.69)

17.06.2025 року станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми №1557, за яким вагон № 61375366 випущений з ремонту і слідує на станцію призначення. (а.с.70)

17.06.2026 року станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми №3676, у зв`язку з наявністю тріщин в вузлі з`єднання хребтової та шкворневої балок, початок затримки 28.05.2025 р., кінець затримки 29.05.2025 р., час затримки 21 год., нараховано плату за користування вагоном, збір за маневрову роботу та телеграфне повідомлення, всього 3 617 грн. 20 коп., тариф Ужгород-Ужгород-Експ. і в зворотному напрямку 6304 грн. (а.с.71)

Претензією №117/37 від 17.10.2025 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» просило Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» сплатити 6 304 грн. 00 коп. провізної плати за перевезення вагону № 61375366, що підтверджується копією накладної від 20.10.2025 р. (а.с.72-74)
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що в процесі надання послуг з технічного обслуговування вагону № 61375366 було нараховано плату за користування вагоном, збір за маневрову роботу та телеграфне повідомлення, нараховані суми були сплачені залізниці на підставі Гарантійного листа ТОВ «Транспортна компанія «Євротранс України» № 97 від 29.05.2025. Однак, провізна плата за перевезення вагону №61375366 від державного кордону до станції Ужгород на відстань 13 км та у зворотньому напрямку від станції Ужгород до державного кордону на 13 км у зв`язку з необхідністю технічного обслуговування вагону має бути сплачена Відповідачем, оскільки саме ТОВ «Ді Сі Ейч Логістика», код 8215002, є платником провізних платежів, про що зазначено у графі 23 залізничної накладної № 47711916 на перевезення спірного вагону, яка одночасно є договором на перевезення. За таких підстав, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» провізну плату за перевезення вантажу в розмірі 6 304 грн. 00 коп. 
Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначав, що провізний тариф за основним маршрутом перевезення за накладною № 47711916 був включений до розрахунків АТ «Укрзалізниця» з ТОВ «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» та повністю сплачений Відповідачем. Тому заявлена Позивачем до стягнення сума 6 304,00 грн не є неоплаченим провізним тарифом за накладною № 47711916. Заявлена до стягнення сума 6 304,00 грн не є неоплаченим провізним тарифом за накладною № 47711916, а є окремим додатковим нарахуванням, яке виникло у зв`язку з поверненням вагона № 61375366 через технічну несправність та його подальшим переміщенням після ремонту. При цьому з матеріалів позову вбачається, що оплату витрат, пов`язаних із ремонтною ситуацією щодо вагона № 61375366, гарантувало ТОВ «ТК «ЄВРОТРАНС УКРАЇНА» на підставі гарантійного листа № 97 від 29.05.2025 за умови надання підтверджуючих документів. Тому сам факт зазначення Відповідача платником у накладній не звільняє Позивача від обов`язку довести наявність саме у ТОВ «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» окремого договірного або законного обов`язку сплачувати таке додаткове нарахування, особливо з урахуванням того, що Позивач сам посилається на гарантійний лист ТОВ «ТК «ЄВРОТРАНС УКРАЇНА» щодо витрат, пов`язаних із ремонтом вагона.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються, зокрема, Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.
Статтею 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Згідно з "Загальними положеннями" Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).
Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2025 року зі станції Роковата Української залізниці на станцію Ганіска при Кошицах ЖСР (Словаччина) Приватним акціонерним товариством «Суха Балка» на адресу U.S. Steel Kosice, s.r.o. було відправлено вагон №61375366, що підтверджується міжнародною залізничною накладною №47711916. У графі 23 залізничної накладної №61375366 зазначено платником провізних платежів Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА», а оплату по ЖСР - вантажоотримувач U.S.Steel Kosice. s.r.o. (а.с.61)

26.05.2025 року станцією Matovce SRT складено Акт № 4 про неприйняття вантажного вагону №61375366, у зв`язку з наявністю тріщини у вузлах поєднання хребтової та шкворневої балок рами вагону. (а.с.62)

26.05.2025 року на станції Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми № 3644 від 26.05.2025 р., в якому зазначено, що вагон № 61375366 не прийнято іноземною залізницею через технічну несправність (код 2-603). (а.с.63)

28.05.2025 року на станції Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми № 3648 від 28.05.2025 року, в якому відображено час початку затримки вагону № 61375366 – 28.05.2025 о 13:00 год. (а.с.64)

Повідомленням на ремонт або технічне обслуговування вагона №184 від 28.05.2026 року станція Ужгород-Експ. Львівської залізниці зазначила про необхідність здійснення технічного обслуговування (ТР-2) вагону № 61375366. (а.с.65)

28.05.2025 року станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт №1547 від 28.05.2025 про повернення вагону № 61375366 із-за кордону через технічну несправність - тріщину у вузлах поєднання хребтової та шкворневої балок рами вагону, та направлено на станцію відправлення Рокувата Придніпровської залізниці телеграфне повідомлення № 16 від 29.05.2025. (а.с.66-67)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Євротранс України» надало залізниці Гарантійний лист № 97 від 29.05.2025 року, в якому просило провести поточний ремонт вагону № 61375366 за виявленою несправністю: « 603 –Тріщина в вузлі з`єднання хребтової та шкворневої балок», оплату за виконані роботи, а також відшкодування всіх витрат, пов`язаних з подачею/прибиранням, маневровими роботами тощо гарантовано при наданні підтверджуючих документів. (а.с.68)

Згідно з повідомленням про приймання вантажного вагону № 179 від 17.06.2025 року (форми ВУ-36М) 17.06.2025 року о 10.30 розпочато ремонт вагону № 61375366. (а.с.69)

17.06.2025 року станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми №1557, за яким вагон № 61375366 випущений з ремонту і слідує на станцію призначення. (а.с.70)

17.06.2026 року станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми №3676, у зв`язку з наявністю тріщин в вузлі з`єднання хребтової та шкворневої балок, початок затримки 28.05.2025 р., кінець затримки 29.05.2025 р., час затримки 21 год., нараховано плату за користування вагоном, збір за маневрову роботу та телеграфне повідомлення, всього 3 617 грн. 20 коп., тариф Ужгород-Ужгород-Експ. і в зворотному напрямку 6304 грн. (а.с.71)
Відносини залізниці з відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу регулюються Законом України "Про залізничний транспорт", за змістом статей 2, 8 якого умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.
Відповідно до положень статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Статтею 23 Статуту залізниць України унормовано, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Отже, накладна є первинним бухгалтерським документом засвідченим сторонами договору, який підтверджує ту чи іншу операцію, а також фіксує ціну такої послуги або товару.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»:
- імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб`єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами;
- експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів. При цьому термін реекспорт (реекспорт товарів) означає продаж іноземним суб`єктам господарської діяльності та вивезення за межі України товарів, що були раніше імпортовані на територію України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про залізничний транспорт» міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами; непряме міжнародне сполучення - перевезення між Україною та іноземними державами з переоформленням транспортного документа в процесі транспортування.
Пунктом 4 Статуту встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (абревіатура СМГС), до якої Україна долучилась 05.06.1992.
Ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні (§ 1 ст. 3 СМГС).
За відсутності відповідних положень в цій Угоді застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій уповноважена особа реалізує свої права (ст. 5 СМГС).
Порядок застосування умов цієї Угоди, а також спеціальні умови перевезень окремих видів вантажів встановлюються Правилами перевезень вантажів (додаток 1 до цієї Угоди) (§1 ст. 8 СМГС).
Відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (§1 ст. 14 СМГС).
Укладення договору перевезення підтверджується накладною (§ 3 ст. 14 СМГС).
Навантаження вантажу повинно проводитися в технічно справні, придатні для перевезення даного вантажу і очищені вагони (§ 1 ст. 19 СМГС).
Особа, яка провадить навантаження, несе відповідальність за визначення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних вимог щодо розміщення і кріплення вантажів у вагонах, а також за всі наслідки незадовільною навантаження (§ 3 ст. 19 СМГС).
Якщо перешкода до перевезення вантажу або його видачі виникла з причин, що не залежать від перевізника, перевізнику мають бути сплачені додаткові провізні платежі та витрати, понесені ним у зв`язку з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством (§ 6 ст. 28 СМГС).
Провізні платежі обчислюються за тарифами, що застосовуються перевізниками, що здійснюють перевезення (§ 1 ст. 30 СМГС).

Якщо у разі виникнення перешкод до перевезення вантажу з причин, що не залежать від перевізника, було змінено шлях прямування вантажу, провізні платежі обчислюються за перевезенні по зміненому шляху прямування (§ 6 ст. 30 СМГС).

Якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов`язком:
1) відправника перевізникам, що беруть участь у перевезенні вантажу, за винятком перевізника, що видає вантаж за здійснюване ними перевезення;
2) одержувача - перевізнику, який видає вантаж, за здійснюване ним перевезення.
Відносно неустойки діє такий же порядок (§ 1 ст. 31 СМГС).
Якщо відправник або одержувач виконання своїх обов`язків передбачених § 1 даної статті покладають на третю особу, то ця особа має бути вказана відправником у накладній в якості платника (§ 2 ст. 31 СМГС).
За приписами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.
Відповідно до п. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.
Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил (п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів).
Відповідно до п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.
Згідно з п. 1.5 Правил оформлення перевізних документів, оформлення перевізних документів, перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів "Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".
Заповнення накладної на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих правил (п. 5.1 Правил оформлення перевізних документів).
Відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів "Пояснення" щодо заповнення накладної, графа 10 "Станція та залізниця призначення" - найменування станції та залізниці призначення вантажу відповідно до Тарифного керівництва № 4 залізниць України та графа 20 "Найменування вантажу" - заповнюються відправником.
Інші відмітки, необхідні для визначення провізної плати і зборів за послуги, пов`язані з перевезенням і для виконання особливих умов перевезення, вносяться в перевізний документ відправником, станціями відправлення, призначення та попутними станціями відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (зі змінами), та інших нормативно-правових актів (п. 5.4 Правил оформлення перевізних документів).
Судом встановлено, що у графі 23 залізничної накладної №61375366 зазначено платником провізних платежів Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА», а оплату по ЖСР - вантажоотримувач U.S.Steel Kosice. s.r.o. (а.с.61)
За таких підстав, саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» є відповідальним за всіма платежами, що виникають в процесі перевезення.
Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що оплату витрат, пов`язаних із ремонтною ситуацією щодо вагона № 61375366, гарантувало ТОВ «ТК «ЄВРОТРАНС УКРАЇНА» на підставі гарантійного листа № 97 від 29.05.2025 за умови надання підтверджуючих документів, оскільки у гарантійному листі № 97 від 29.05.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Євротранс України» гарантувало відшкодування всіх витрат, пов`язаних з подачею/прибиранням, маневровими роботами, проте не гарантувало оплату провізних платежів. 
Провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата (§ 5 ст. 31 СМГС).

Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами і викликані причинами, що не залежать від перевізника. Ці витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожної відправки та підтверджуються відповідними документами (§ 1 ст. 32 СМГС). 

Відшкодування додаткових витрат здійснюється в порядку, передбаченому статтею 31 «Сплата провізних платежів і неустойок» (§ 2 ст. 32 СМГС)

Відшкодування додаткових витрат здійснюється в порядку, передбаченому статтею 31 "Сплата провізних платежів і неустойок" (§ 2 ст. 32 СМГС).

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

У спірних відносинах акти загальної форми №3644 від 26.05.2025 р., №3648 від 28.05.2025 р., №1547 від 28.05.2025 р., №1557 від 17.06.2025 р., №3676 від 17.06.2025 р. були складені станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці з метою засвідчення наявності технічної несправності вагону №61375366, який прибув із-за кордону, необхідності проведення ремонту та закінчення такого ремонту, а тому Суд приймає їх до уваги в якості належних та допустимих доказів на підтвердження фактичних обставин справи. 
Статтею 62 Статуту визначено, що остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.
Відповідно до п. 1.2 Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст. 62 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 864/5085 (далі - Правила розрахунків за перевезення вантажів), плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір.
Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення (п. 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів).
Судом встановлено, що 17.06.2026 року станцією Ужгород-Експ. Львівської залізниці було складено Акт загальної форми №3676, у зв`язку з наявністю тріщин у вузлі з`єднання хребтової та шкворневої балок, початок затримки 28.05.2025 р., кінець затримки 29.05.2025 р., час затримки 21 год., нараховано плату за користування вагоном, збір за маневрову роботу та телеграфне повідомлення, всього 3 617 грн. 20 коп., тариф Ужгород-Ужгород-Експ. і в зворотному напрямку 6304 грн. (а.с.71)
Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» перед Акціонерним товариством «Українська залізниця» у вигляді провізної плати вагону № 61375366 становить 6 304 грн. 00 коп. 
Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Акціонерному товариству «Українська залізниця» в розмірі 6 304 грн. 00 коп.
Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України, не здійснив оплату провізної плати в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 6 304 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).
У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).
У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» про стягнення провізної плати у розмірі 6 304 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 – 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
УХВАЛИВ
1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити у повному обсязі. 

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ СІ ЕЙЧ ЛОГІСТИКА» (04071, місто Київ, вул.Верхній Вал, будинок 68, ідентифікаційний код юридичної особи 39695986) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄЖИ ҐЕДРОЙЦЯ, будинок 5, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) плату за перевезення вантажу у розмірі 6 304 (шість тисяч триста чотири) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22 липня 2026 року.

Суддя О.В. Чинчин