Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.09.2026 | Справа №607/3694/26 Провадження №2/607/3434/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,
з участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представника позивача Білик Л.С., представників відповідача - Бабак А.В., Кучкової С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:
1.Стислий виклад позицій сторін.
19.02.2026 ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Сабатюк Н.П., звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»), в якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 від 19.01.2026 № 16, виданий на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ВСП «ІНФОРМАЦІЯ_6» Філії «Служба корпоративної безпеки» АТ «Українська залізниця»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19.01.2026 по день фактичного поновлення на роботі.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 26.05.2020 він працював в стрілецькій команді станції Тернопіль на посаді начальника групи, а з 03.02.2021 - переведений на посаду заступника начальника ВСП «ІНФОРМАЦІЯ_6». З 19.09.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та був звільнений з військової служби 13.03.2025 за станом здоров`я. Позивач має статус учасника бойових дій. Під час перебування позивача на військовій службі, відповідачем видано наказ від 01.02.2024 № ВВО-03/22 «Про структурні зміни», яким проведено скорочення штату. 19.01.2026 позивача звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. Наказу про звільнення позивачу не було видано, проте йому видана його трудова книжка, в якій є відповідний запис про звільнення. Жодного персонального повідомлення про скорочення штату позивач не отримував. 09.02.2026 представником позивача був поданий адвокатський запит до Голови правління АТ «Укрзалізниця» із проханням надати інформацію та документи, що стосуються звільнення ОСОБА_1 з роботи, однак відповідач у встановлені законом строки відповіді на адвокатський запит не надав. Вважає, що його звільнення з роботи є незаконним та таким, що порушує його право на збереження за ним місця роботи та посади, гарантоване йому чинним законодавством. Оскільки на момент видання наказу про скорочення штату позивач проходив військову службу, то за ним зберігалося місце роботи і посада, а тому рішення про скорочення його посади та подальше звільнення суперечить прямій нормі закону.
13.03.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що ОСОБА_2 з 15.09.2023 був увільнений від виконання посадових обов`язків на час проходження військової служби. Посада з якої позивача було мобілізовано зберігалася за ним до дня фактичної демобілізації. 07.04.2025 позивач у зв`язку із звільненням з військової служби приступив до виконання посадових обов`язків на посаді заступника начальника структурного підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно наказу філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» акціонерного товариства «Українська залізниця» № ВВО-03/22 від 01.02.2024 було внесені зміни у додаток 4 до наказу філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» від 05.10.2022 N 52 «Про затвердження організаційних структур виробничих підрозділів філії «ІНФОРМАЦІЯ_8», виклавши його в новій редакції. Посада заступника начальника загону, на яку повернувся позивач у відповідності до наказу філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» акціонерного товариства «Українська залізниця» № ВВО-03/22 від 01.02.2024 знаходилася поза штатом, тобто з 01.02.2024. У зв`язку з тим, що на день видання наказу № ВВО-03/22 від 01.02.2024 позивач знаходився на військовій службі, посаду яку Він займав було вилучено зі штатного розпису з 07.07.2025. Відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників. Про наступне вивільнення позивач був належним чином попереджений (повідомлення № 1 від 07.05.2025). Позивач особисто ознайомився із змістом повідомлення № 1 про наступне вивільнення та надав адресу електронної пошти, на яку надходила інформація щодо наявних вакантних посад, які були відкриті на той час у акціонерному товаристві «Українська залізниця». Згідно наказу (розпорядження) № 16/ос від 19.01.2026 ОСОБА_2 був звільнений з посади заступника начальника загону у зв`язку зі скороченням штату. 19.01.2026 Позивач відмовився ознайомитися із наказом № 16/ос від 19.01.2026 про припинення трудового договору (контракту). Вищезазначений наказ було прочитано в голос представником комісії в присутності позивача та складено відповідний акт (додається). Роботодавець протягом усього часу попередження про наступне вивільнення пропонував позивачу наявні у товаристві вакансії. Зокрема на адресу позивача було направлено лист за № ВВО-12/235н від 26.08.2025, із змісту якого вбачається, що керівництво філії висловлювало зацікавленість у працевлаштуванні ОСОБА_3 та надавало пропозиції щодо вакантних посад. Однак відповідач не проявляв зацікавленості у запропонованих вакантних посадах та згоди на працевлаштування на запропоновані вакантні посади не надавав. Також, аналогічний за змістом лист направлявся філією «ІНФОРМАЦІЯ_8» акціонерного товариства «Українська залізниця» на адресу позивача. Щодо адвокатського запиту від 09.02.2026 зазначає, що відповідь було надано у строки, визначені законодавством України, на підтвердження чого додано відповідь на запит.
24.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що до відзиву не долучено належних і допустимих доказів, які б підтверджували фактичне направлення переліку вакантних посад саме позивачу та отримання позивачем таких пропозицій. Також відповідач не надав жодних належних доказів того, що повідомляв позивача про видання наказу філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» АТ «Українська залізниця» № ВВО-03/22 від 01.02.2024 про структурні зміни в період перебування ОСОБА_4 на військовій службі. Посилання Відповідача на повідомлення № 1 від 07.05.2025 не спростовує зазначених обставин, оскільки це повідомлення стосується майбутнього вивільнення та було здійснене вже після повернення позивача з військової служби, а не в період прийняття рішення про структурні зміни. Відповідачем не надано жодного доказу проведення порівняльного аналізу кваліфікації працівників, оцінки професійного рівня, досвіду та продуктивності праці ОСОБА_1 , складання відповідної комісії чи оформлення висновку щодо наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на роботі, врахування статусу учасника бойових дій та факт проходження військової служби під час воєнного стану. Вважає, що вилучення посади зі штатного розпису під час дії гарантії, встановленої ст. 119 КЗпП України, є протиправним. Також вказує, що із наданих до суду документів вбачається, що позивач нібито повідомляв профспілковий орган про скорочення посади заступника начальника ВСП «ІНФОРМАЦІЯ_6» відповідно до Законодавства України, однак відсутні будь-які підтвердження надсилання профспілковому органу поданого до суду повідомлення, зокрема, квитанції про надсилання та опис вкладення. Щодо відповіді на адвокатський запит вказує, що твердження відповідача про те, що така відповідь була надіслана 09.02.2026 не відповідає дійсності, оскільки із долученої до відзиву копії відповіді вбачається, що вона сформована 24.02.2026. Відповідачем не надано жодних доказів направлення відповіді на адвокатський запит представнику позивача. Щодо тверджень відповідача у відповіді на адвокатський запит про те, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом, вказує, що така позиція є необґрунтованою, оскільки запитувана інформація безпосередньо стосується трудових прав позивача.
02.04.2026 від представника відповідача надійшли заперечення, у яких вказує, що із наведеного у відповіді на відзив не вбачається, що відповідачем порушено процедуру звільнення позивача. Щодо направлення листа на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_5» ОСОБА_6 за № ВВО-36/139 від 07.04.2025 зазначає, що голова первинної ІНФОРМАЦІЯ_9» ОСОБА_11 підтвердила факт отримання вказаного листа.
08.04.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких щодо відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5» ОСОБА_11 про те, що 08.04.2025 з використанням її особистого месенджера VIBER нею одержано листа від 07.04.2025 року № BBO36/139, яким їй було доведено інформацію, що посада заступника начальника виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» буде вилучена зі штатного розпису зазначеного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 вказує, що відповідачем не надано жодних доказів того, що зазначений лист дійсно був направлений 08 квітня 2025 року саме на мобільний телефон ІНФОРМАЦІЯ_5» ОСОБА_5 , та що саме вона його отримала. Крім того, чинним законодавством не передбачено можливості здійснення офіційного службового листування між органами державної влади та іншими суб`єктами владних повноважень шляхом використання особистих повідомлень у мобільних додатках, зокрема у VIBER. Подані до суду скріншоти не містять ідентифікуючих ознак, які б дозволяли встановити відправника, отримувача, дату та зміст комунікації у повному обсязі, а відтак не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні процесуального закону. Тому вважає, що відповідач не довів належним чином факт повідомлення профспілкового органу. Водночас, дотримання процедури погодження звільнення з профспілкою є обов`язковою гарантією трудових прав працівника.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у заявах по суті справи.
Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях. Вказали, що у трьох заступників начальника загону були різні функціональні обов`язки, тому статті 42 КЗпП України у цьому випадку не може бути застосована.
2.Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 23.02.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Протокольною ухвалою суду від 28.05.2026 витребувано в АТ «Укрзалізниця» довідку про доходи ОСОБА_1 .
3. Фактичні обставини, встановлені судом.
Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
Суд встановив, що ОСОБА_1 з 26.05.2020 прийнятий на роботу в стрілецьку команду станції Тернопіль на посаду начальника групи, 03.02.2021 переведений на посаду заступника начальника ВСП «ІНФОРМАЦІЯ_6» та 19.01.2026 звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 15-16).
З 19.09.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка № НОМЕР_3 від 11.12.1997 (т. 1, а.с. 18).
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 416 від 13.12.2024, ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Рсійьської Федерації проти України, перебуваючи в о. В. Потьомкін, о. Круглик, Херсонський район, Херсонська область (т. 1, а.с. 23).
13.03.2025 ОСОБА_1 звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13.03.2025 № 29-РС у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту два частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 84 від 17.03.2025 (а.с. 25).
Наказом директора філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» № ВВО-03/22 від 01.02.2024, внесено зміни до додатка 4 до наказу філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» від 05.10.2022 № 52 «Про затвердження організаційних структур виробничих підрозділів філії «ІНФОРМАЦІЯ_8», виклавши його в новій редакції, згідно з додатком № 1.
З копії штатного розпису виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого директором виконавчої філії «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця», встановлено, що з 01.02.2024 з шатного розпису вилучається одна посада заступника начальника загону (код КП 1222.2). У штатному розписі залишилося дві посади заступника начальника загону (код КП 1222.2) (т. 1, а.с 54-55).
07.05.2025 ОСОБА_1 ознайомлено з повідомленням про те, що зі штатного розпису виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» була вилучена посада заступника начальника загону, яку він займав станом на 01.02.2024. У повідомленні зазначено, що у зв`язку з увільненням від роботи з 15.09.2023 на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації за ним було збережено місце роботи та посада до дня фактичної демобілізації. У зв`язку зі звільненням у запас з військової служби, ОСОБА_1 фактично приступив до виконання обов`язків на посаді заступника начальника Загону з 07.04.2025. Посада заступника начальника Загону з 01.02.2024 знаходиться поза штатом, у зв`язку з чим та враховуючи його увільнення на час проходження військової служби, посада заступника начальника Загону буде вилучена зі штатного розпису Загону з 07.07.2025. У порядку працевлаштування та відповідно до вимог законодавства про працю України йому пропонуються вакантні посади з переліку, що додається. Попереджено про те, що у разі відмови від запропонованих посад буде звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, по закінченню двомісячного терміну з моменту ознайомлення з даним повідомленням згідно з чинним законодавством. У повідомленні зазначено, що із переведенням на запропоновану вакантну посаду «згоден розглядати», та міститься підпис ОСОБА_1 у графі «попередження отримав, адресу електронної пошти підтверджую, дата - 07.05.2025» (т. 1, а.с. 56).
До повідомлення долучено заяву ОСОБА_1 від 07.05.2025, у якій просить надати перелік вакантних посад по АТ «Укрзалізниця» на його особисту електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (т. 1, а.с. 57).
Відповідно до повідомлення № ВВО-36/139 від 07.04.2025 директора філії та заступника директора філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» АТ «Українська залізниця», голову первинної ІНФОРМАЦІЯ_9» ОСОБА_12 повідомлено про те, що відповідно до штатного розпису виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_8» акціонерного товариства «Українська залізниця», введеного в дію з 01.02.2024, та наказу від 01.02.2024 № BBO-03/22 «Про структурні зміни» посада заступника начальника загону, яку займав ОСОБА_1 , була вилучена зі штатного розпису Загону. Враховуючи, що ОСОБА_1 був увільнений від роботи з 15.09.2023 на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації зі збереженням місця роботи та посади до дня фактичної демобілізації та на даний час демобілізований відповідно до наказу військової частини і з 07.04.2025 приступив до роботи на посаді заступника начальника загону, яка знаходиться поза штатом, інформують, що посада заступника начальника загону відповідно до вимог чинного законодавства буде вилучена зі штатного розпису Загону з 07.07.2025.
У відповіді на запит № НОпроф/15 від 02.04.2026 (т. 1, а.с. 136) голова первинної ІНФОРМАЦІЯ_9» ОСОБА_12. повідомила про те, що 08.04.2025 з використанням її особистого месенджера VIBER нею одержано листа від 07.04.2025 № ВВО-36/139, яким їй було доведено інформацію, що посада заступника начальника виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» буде вилучена зі штатного розпису зазначеного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до акта про направлення засобами корпоративної електронної пошти листа ОСОБА_6 стосовно інформування по ОСОБА_1 від 02.04.2026, уповноваженими працівниками відділу управління персоналом «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця» складено акт про те, що 02.04.2026 о 09 год 57 хв голові первинної профспілкової організації ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6 на електронну пошту ВВО_Львів_Профком в корпоративній системі АТ «Укрзалізниця» Lotus Notus було відправлено лист філії «Служба корпоративної безпеки» АТ «Укрзалізниця» від 07.04.2025 № ВВО-36/139 про вилучення штатної одиниці заступника начальника загону «ІНФОРМАЦІЯ_6», яку обіймав ОСОБА_1 .
Відповідно до Акта про направлення засобами застосунку Viber листа ОСОБА_6 стосовно скорочення посади ОСОБА_1 від 27.08.2025, уповноваженими працівниками відділу управління персоналом «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця» складено акт про те, що 27.08.2025 о 16 год 30 хв засобами за стосунку Viber на номер НОМЕР_7 голові первинної профспілкової організації ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6 було направлено повідомлення про те, що на її електронну пошту ВВО_Львів_Профком в корпоративній системі АТ «Укрзалізниця» Lotus Notus було відправлено інформаційний лист щодо вилучення зі штатного розпису посади заступника начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6», яку займав ОСОБА_1 та поінформовано про систематичне надання з боку керівництва Філії вакантних посад ОСОБА_1 з метою подальшого працевлаштування, а також ненадання з боку ОСОБА_1 зворотнього зв`язку. Повідомлення ОСОБА_6 відкрила та переглянула, що відмічено відповідною позначкою.
Відповідно до акта про направлення засобами корпоративної електронної пошти листа ОСОБА_6 стосовно інформування по ОСОБА_1 від 27.08.2025, уповноваженими працівниками відділу управління персоналом «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця» складено акт про те, що 27.08.2025 о 16 год 32 хв голові первинної профспілкової організації ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6 на електронну пошту ВВО_Львів_Профком в корпоративній системі АТ «Укрзалізниця» Lotus Notus було відправлено лист щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до актів про здійснення телефонних дзвінків ОСОБА_1 від 17.06.2025, 17.07.2025, 04.08.2025 уповноваженими працівниками відділу управління персоналом та відділу матеріально-технічного забезпечення філії «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця», складено Акти про те, що 17.06.2025 о 09 год 55 хв., 17.07.2025 о 10 год. 32 хв., ІНФОРМАЦІЯ_3 об 11 год. 42 хв., було здійснено телефонні дзвінки заступнику начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6». філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» ОСОБА_1 за номером НОМЕР_5, зазначеним в особовій справі працівника. ОСОБА_1 було поставлено запитання щодо розгляду та надання ним згоди на одну з вакантних посад з переліку запропонованих посад АТ «Укрзалізниця», наданих філією «ВВО» 07.05.2025, 16.07.2025, 04.08.2025, на електронну адресу, зазначену в особистій заяві. У відповідь ОСОБА_1 зазначав, що згоди на переведення поки не надає.
Відповідно до актів про направлення переліку вакантних посад АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 від 07.07.2025, 16.07.2025, 18.07.2025, 04.08.2025, 12.08.2025, 15.08.2025, 22.08.2025, 01.09.2025, 15.09.2025, 29.09.2025, 15.10.2025, 31.10.2025, 14.11.2025, 05.12.2025, 19.01.2026 уповноваженими працівниками відділу управління персоналом та відділу внутрішнього контролю філії «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця», складено Акти про те, що заступнику начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» ОСОБА_4 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він зазначив в особистій заяві, направлено перелік вакантних посад АТ «Укрзалізниця»: 07.07.2025 о 16 год 43 хв - у кількості 26717 вакантних посад на 1206 арк.; 16.07.2025 о 16 год. 59 хв. - у кількості 31 089 вакантних посад на 1375 арк.; 18.07.2025 о 14 год 47 хв. - у кількості 31 089 вакантних посад на 1375 арк.; 04.08.2025 о 08 год 58 хв. - у кількості 30 746 вакантних посад на 1012 арк.; 12.08.2025 08 год 37 хв. - у кількості 1953 вакантні посади по Львівському регіону з місцезнаходженням робочого місця по місту Львову та місту Тернополю у кількості 1953 вакантні посади на 50 арк.; 15.08.2025 о 16 год 06 хв. - у кількості 74 вакантні посади на 4 арк (по філії «Центр транспортного сервісу «Ліски»); 22.08.2025 о 10 год 41 хв - у кількості 26 910 вакантних посад на 1073 арк.; 01.09.2025 об 11 год 53 хв. - у кількості 27 458 вакантних посад на 1185 арк.; 09.09.2025 об 14 год 06 хв. - у кількості 23 049 вакантних посад на 1014 арк.; 29.09.2025 о 13 го 24 хв. - у кількості 29 394 вакантних посад на 957 арк.; 15.10.2025 о 10 год 43 хв. - у кількості 25 176 вакантних посад на 1152 арк.; 31.10.2025 о 15 год 51 хв. - у кількості 27 531 вакантних посад 3848 арк., 14.11.2025 о 15 год 57 хв. - у кількості 34 532 вакантних посад на 4 497 арк.; 05.12.2025 о 09 год 50 хв. - у кількості 27 883 вакантних посади на 1304 арк. (в тому числі з розташуванням робочого місця по м. Тернополю); 19.01.2026 о 10 год 16 хв. - у кількості 27 839 вакантних посад на 1408 арк.
Відповідно до актів про направлення листів ОСОБА_1 від 15.08.2025, 27.11.2025 уповноваженими працівниками відділу управління персоналом та відділу внутрішнього контролю філії «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця», складено Акти про те, що 15.08.2025 16 год. 07 хв. та 27.11.2025 о 08 гд. 35 хв заступнику начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» ОСОБА_4 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він зазначив в особистій заяві, направлено лист філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» від 15.08.2025 № ВВО-13/16н про прийняття рішення та надання зворотного зв`язку в термін до 19.08.2025 та 28.11.2025 відповідно щодо обрання вакантної посади для подальшого працевлаштування з переліків вакантних посад по підрозділам АТ «Укрзалізниця», наданих Філією.
У вказаних листах ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 07.05.2025 йому було надано повідомлення від 07.05.2025 про вилучення посади заступника начальника загону та надано перелік вакантних посад по АТ «Укрзалізниця» та протягом двох місяців він не дав згоди на жодну посаду з переліку вакантних посад, наданих йому для розгляду. В подальшому керівництво філії надало додаткову можливість розгляду вакантних посад, однак ним не було надано зворотній зв`язок щодо надання згоди на одну з вакантних посад із запропонованих переліків. Попереджено ОСОБА_1 про те, що відсутність його письмової згоди на переведення вважатиметься відмовою від запропонованих вакантних посад, що буде підставою для припинення трудових відносин.
Відповідно до Акту про направлення засобами за стосунку Viber листа та повідомлення ОСОБА_1 від 27.11.2025 уповноваженими працівниками відділу управління персоналом філії «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця» складено акти про те, що 27.11.2025 о 09 год 42 хв засобами за стосунку Viber на номер НОМЕР_5 зазначений в особовій справі працівника, було направлено листа повідомлення заступнику начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» ОСОБА_1 . Повідомлення ОСОБА_1 переглянув та відмітив відповідною позначкою.
Відповідно до Акта про відмову від вакантних посад по підрозділах АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 від 05.12.2025, уповноваженими працівниками відділу управління персоналом філії «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця» складено акт про те, що ОСОБА_1 письмову згоду щодо переведення на будь-яку посаду не надав, відмовився від всіх запропонованих йому вакантних посад, які були надані йому в період з 07.05.2025 до 05.12.2025 по підрозділах АТ «Укрзалізниця» та висловив бажання звільнитися з роботи у зв`язку зі скороченням штату відповідно до вимог п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Відповідно до акта про направлення листа ОСОБА_1 від 19.01.2026, уповноваженими працівниками відділу управління персоналом філії «ІНФОРМАЦІЯ_8 АТ «Укрзалізниця» складено акт про те, що заступником начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «Служба корпоративної безпеки» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 не надано зворотного зв`язку та відповіді щодо обрання вакантної посади для подальшого працевлаштування з переліку вакантних посад по підрозділам АТ «Укрзалізниця», наданих йому філією «Служба корпоративної безпеки» АТ «Укрзалізниця» 19.01.2026 о 10 год. 16 хв. на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він зазначив в особистій заяві.
Наказом (розпорядженням) директора філії «Служба корпоративної безпеки» АТ «Українська залізниця» № 16/06 від 19.01.2026 ОСОБА_1 звільнено з посади у зв`язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.
19.01.2026 начальником виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» ОСОБА_13 заступником начальника виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» Микитиним Р., начальником відділу з управління персоналом виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» ОСОБА_14 складено акт про те, що 19.01.2026 в 11 год. 40 хв. ОСОБА_7 було зачитано вголос у присутності комісії наказ (розпорядження) від 19.01.2026 № 16 про припинення трудового договору та запропоновано з ним ознайомитись. ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору, про що об 11 год. 50 хв було складено відповідний акт. Об 13 год 20 хв. ОСОБА_1 отримав свою трудову книжку, про що засвідчує його особистий підпис у книзі руху трудових книжок та здав своє службове посвідчення залізничника.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що вона особисто вручала ОСОБА_1 повідомлення про скорочення і комунікувала щодо надання переліку вакантних посад. Вказала, що ОСОБА_1 отримував перелік вакантних посад, однак жодна із запропонованих йому не підійшла.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 підтвердили суду, що з корпоративної пошти АТ «Українська залізниця» на електронну пошту ОСОБА_1 направлявся перелік вакансій, наявних на підприємстві.
4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що у позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприйняття у збереженні роботи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
При розгляді трудових спорів, пов`язаних зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, необхідно з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у cправі № 915/754/21(486/893/22), від 07 лютого 2024 року у справі № 759/18281/21 (провадження № 61-6741св23), від 20 грудня 2023 року у справі № 302/181/20 (провадження № 61-10794св23) та інших.
Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
У постановах Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у справі № 577/3997/15-ц (провадження № 6-1723цс17), Верховного Суду від20 лютого 2024 року у cправі № 915/754/21(486/893/22), від 07 лютого 2024 року у справі № 759/18281/21 (провадження № 61-6741св23) вказано, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату працівників є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
У період дії воєнного стану норми статті 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів (частина друга статті 5 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).
Суд встановив, що у Акціонерному товаристві «Українська залізниця» відбулися зміни в організації виробництва і праці, у тому числі скорочення штату працівників.
З штатного розпису виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «ІНФОРМАЦІЯ_7» встановлено, що скорочено одну посаду заступника начальника загону. При цьому, дві інші аналогічні посади заступника начальника загону залишилися у штатному розписі.
Про зміни організації праці позивач був належним чином повідомлений, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у повідомленні від 07.05.2025.
Суд також встановив, що в акціонерному товаристві «Українська залізниця» були вакантні інші посади. Перелік вакантних посад надсилався позивачу на особисту електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зазначену ним у заяві від 07.05.2025, що є належним способом повідомлення та відповідає частині другій статті 7 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 09.01.2026 у справі № 751/4083/24.
Водночас, суд враховує, що при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець зобов`язаний враховувати переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Так, згідно із статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:  1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;  2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;  3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;  4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;  5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;  6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;  7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;  8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;  9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби ; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;  11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
Тлумачення статті 42 КЗпП України дає підстави для висновку, що переважне право на залишення на роботі при скороченні однорідних професій та посад визначається кваліфікацією і продуктивністю праці. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України, а також якщо це передбачено законодавством України. Застосування положень статті 42 КЗпП України можливе серед всіх працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Вказана правова позиці викладена у постанові Верховного суду від 04.04.2024 у справі № 423/3591/17.
При вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України. За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 295/11190/21 (провадження № 61-10240св23), від 06 грудня 2023 року у справі № 519/617/21-ц (провадження № 61-6199св23).
З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що визначальним критерієм для встановлення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.
Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.
Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.
Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду від 03.04.2024 у справі № 761/12280/22.
У відповіді на відзив представник позивача покликалася на те, що відповідачем не надано жодного доказу проведення порівняльного аналізу кваліфікації працівників, оцінки професійного рівня, досвіду та продуктивності праці ОСОБА_1 , складання відповідної комісії чи оформлення висновку щодо наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на роботі, врахування статусу учасника бойових дій та факт проходження військової служби під час воєнного стану. Суд вважає такі доводи обґрунтованими.
Суд не наділений правами та не володіє достатньою інформацією для визначення продуктивності праці будь-якого працівника, оскільки це є прерогативою виключно роботодавця, який володіє повною інформацією про результативність праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг. Визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці є компетенцією роботодавця. Такий висновок сформував Верховний Суд у постановах від 07 серпня 2019 року у справі № 367/3870/16-ц, від 18 березня 2026 року у справі № 757/40483/21-ц.
Водночас, роботодавцем - відповідачем АТ «Українська залізниця» не надано жодних доказів на підтвердження того, що під час вирішення питання про визначення переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із скороченням чисельності і штату здійснювався порівняльний аналіз кваліфікації і продуктивності праці працівників, яких стосувалося скорочення посади заступника начальника загону, тобто усіх трьох осіб, які станом на 01.02.2024 перебували на вказаній посаді, та що за результатами такого аналізу в інших двох працівників встановлено вищу кваліфікацію та продуктивність праці.
У заявах по суті справи відповідачем також жодним чином не обґрунтовано чим керувався роботодавець при звільненні саме ОСОБА_10 з посади заступника начальника загону, залишаючи при цьому на аналогічних посадах двох інших працівників.
Щодо пояснень представників відповідача, наданих у судовому засіданні про те, що у трьох заступників були різні функціональні обов`язки та різні кваліфікаційні вимоги до посади суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.
Окрім того, з наведених правових позицій Верховного Суду випливає, що роботодавець зобов`язаний порівнювати кваліфікацію та продуктивність праці (для визначення переважного права) серед працівників, які обіймають однакові (тотожні) за назвою посади, незалежно від розподілу функціональних обов`язків між ними.
При цьому, як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_10 на день звільнення мав статус учасника бойових дій та належав до числа колишніх військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (протягом двох років з дня звільнення їх зі служби), що відповідно до пунктів 5, 9 частини другої статті 42 КЗпП України надавало йому переважне право на залишення на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації з іншими працівниками, які обіймали посаду заступника начальника загону.
5. Висновки за результатами розгляду справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач належними й допустимими доказами не довів законності звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
За змістом пункту 2 статті 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві (постанова ВС від 26 вересня 2019 року у справі 210/2401/16-ц.).
Це обумовлено тим, що працівник у відносинах із роботодавцем вважається слабкою стороною та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Відповідачем не надано жодних доказів того, що ним дотримано вимоги статті 42 Кодексу законів про працю України під час вирішення питання про визначення переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із скороченням чисельності і штату. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Водночас, доводи представника АТ «Українська залізниця» про те, що позивач відмовився від всіх вакантних посад, які існували станом на день звільнення не звільняло його від обов`язку вирішити питання про переважне право залишення на роботі між всіма працівниками, які займали таку ж посаду.
Отже, звільнення позивача згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України було проведено з порушенням вимог статті 42 КЗпП України, а тому суд, дійшов висновку про необхідність поновлення позивача на роботі.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. (далі - Порядок).
Як видно із довідки від 29.05.2026 про доходи ОСОБА_1 на посаді заступника начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» філії «Служба корпоративної безпеки» АТ «Українська залізниця» (т. 1, а.с. 218), середньоденна заробітна плата становить 1683,85 грн.
Період вимушеного прогулу становить: з 19.01.2026 (день звільнення позивача) по 18.09.2026 (дата ухвалення судового рішення), кількість робочих днів, з врахуванням п`ятиденного робочого дня, та статті 6 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (стаття 73 КЗпП щодо святкових (неробочих) днів під час дії воєнного стану не застосовується), складає 177 днів.
Отже, розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить: 1683,85 Х 177 = 298 041,45 гривень. Саме така сума підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень частини другої 235 КЗпП України.
6. Розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 4 311,61 грн (1331,20 грн за вимогу немайнового характеру та 1% ціни позову за вимоги майнового характеру 2 980,41 грн).
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 37 044 гривень 70 копійок підлягає негайному виконанню.
На підставі наведеного, керуючись Кодексом законів про працю України, статтями 4, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати Наказ директора філії «Служба корпоративної безпеки» АТ «Українська залізниця» № 16/06 від 19.01.2026 про звільнення ОСОБА_1 .
Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника загону виробничого підрозділу «ІНФОРМАЦІЯ_6» Філії «Служба корпоративної безпеки» АТ «Українська залізниця».
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 298 041 гривень 45 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави 4 311 гривень 61 копійок судового збору.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 37 044 гривень 70 копійок підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 18.09.2026.

Реквізити сторін: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815.
Головуючий суддя | В. М. Позняк