КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/14448/2025 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Київ
Справа № 361/580/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М. 
за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2025 року, постановлену у складі судді Гізатуліної Н.М.,
у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», Теребовлянський відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії органу примусового виконання та постанову про зупинення вчинення виконавчих дій,

встановив:

У травні 2025 року стягувач у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії органу примусового виконання рішень та постанову державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій, в якій просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Теребовлянського відділу державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П`ятковського Василя Івановича від 12 травня 2025 року № НОМЕР_1 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн. середнього заробітку за час затримки при розрахунку;
- зобов`язати Теребовлянський відділ державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн. середнього заробітку за час затримки при розрахунку.
В обґрунтування скарги зазначив, що судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на його користь 179 094,72 грн. середнього заробітку за час затримки при розрахунку.
Постановою Теребовлянського відділу державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Теребовлянський ВДВС) від 21 лютого 2025 року № НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище судового наказу. Виконання рішення здійснюється державним виконавцем П`ятковським В.І.
Наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами)» Єдиний майновий комплекс ДП «УКРСПИРТ» включено до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.
Постановою Теребовлянського ВДВС від 12 травня 2025 року № НОМЕР_1 зупинено вчинення виконавчих дій з виконання вказаного вище судового наказу, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із включенням Єдиного майнового комплексу ДП «УКРСПИРТ» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.
Посилаючись на висновки Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі №335/1961/23 у подібних правовідносинах, зазначив, що при прийнятті оскарженої постанови про зупинення вчинення виконавчих дій державний виконавець не врахував, що п.12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає Конституції України, а зупинення вчинення виконавчих дій є втручанням держави у право на мирне володіння майном, яке у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації.
Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду від 06 вересня 2024 року № 12 направлено звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням щодо конституційності (відповідності Конституції України) п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». За результатами розгляду вказаного подання 06 листопада 2024 року Друга колегія суддів Першого сенату у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо конституційності п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» відкрила конституційне провадження (справа № 4/343 (24)).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Теребовлянського відділу державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції П`ятковського Василя Івановича від 12 травня 2025 року № НОМЕР_1 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн. середнього заробітку за час затримки при розрахунку.
Зобов`язано Теребовлянський відділ державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року № 361/580/25 про стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 179 094,72 грн. середнього заробітку за час затримки при розрахунку.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Теребовлянський відділ державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій була винесена на підставі пункту 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із віднесенням боржника до об`єктів малої приватизації.
Вказує на те, що доводи ОСОБА_1 про наявність правового висновку щодо неконституційності норми п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону не відповідають дійсності, при вчиненні виконавчих дій виконавець повинен керуватися не тільки положеннями цього Закону, а й іншими законами, в тому числі Інструкцією з примусового виконання з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
Звертає увагу, що положеннями статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
На момент подачі скаргиположення пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» не скасовані та не визнанні неконституційними, а відтак, підлягають застосуванню.
Враховуючи, що відносно боржника у справі триває процедура приватизації відповідно до норм Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», відсутні правові підстави для задоволення скарги у частині визнання протиправною бездіяльність, дії та незаконною постанову державного виконавця та відповідно щодо зобов`язання державного виконавця вчинити дії з примусового виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки прийняття державним виконавцем постанови від 12 вересня 2025 року № НОМЕР_1 про поновлення вчинення виконавчих дій свідчить про визнання скарги та зміну правової позиції державним виконавцем, яким на даний час здійснюється виконавче провадження.
Крім цього, вважає, що апеляційну скаргу подано особою, яка не має права подавати, оскільки відбулась передача всіх обов`язків та повноважень до іншого органу державної виконавчої служби внаслідок передачі виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали суду першої інстанції відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи скаргу стягувача на постанову державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій, суд першої інстанції виходив з того, що тривале невиконання судового рішення про стягнення заробітної плати становитиме порушення міжнародно-правових зобов`язань, зокрема, щодо права на власність.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає нормам процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року у справі № 361/580/25 стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при розрахунку на суму 179 094,72 грн.
Постановою Теребовлянського відділу державної служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Теребовлянський ВДВС) від 21 лютого 2025 року № НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу. Виконання рішення здійснюється державним виконавцем П`ятковським В.І.
Наказом Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 затверджені Переліки об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.
Наказом Фонду державного майна України від 03 березня 2025 року № 350 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04 січня 2022 року № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами)» Єдиний майновий комплекс ДП «УКРСПИРТ» включено до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.
Постановою Теребовлянського ВДВС від 12 травня 2025 року № НОМЕР_1 зупинено вчинення виконавчих дій з виконання вказаного вище судового наказу, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із включенням Єдиного майнового комплексу ДП «УКРСПИРТ» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
При цьому, статтею 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пункт 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язує виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
В пунктах 53 і 54 постанови Верховного Суду від 03 вересня 2025 року у справі № 335/7744/23 вказано, що вказана норма - п. 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена законодавцем з метою забезпечення платного відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями, прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.
Положення зазначеної норми є доступними, чіткими, однозначними, а дії держави з виконання цих приписів - передбачуваними і для позивача, і для відповідача. Зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна у складі єдиного майнового комплексу суб`єкта господарювання задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 908/1525/16, пункт 83).
Згідно з постановами Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 911/862/22 і від 22 квітня 2024 року у справі № 906/547/23, на законодавчому рівні чітко обумовлено неможливість проведення виконавцем виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок державного виконавця зупиняти вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (постанови Верховного Суду від 22 березня 2024 року у cправі № 910/17385/19, від 06 грудня 2023 року у справі № 911/862/22).
Зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника (постанови від 24.05.2023 у справі № 904/11045/15, від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20, від 22.03.2024 у cправі № 910/17385/19, від 15.05.2024 у справ № 906/136/23).
На законодавчому рівні чітко обумовлено неможливість проведення виконавцем виконавчих дій у разі включення особи боржника, державного підприємства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, та необхідність зупинення виконання таких дій на період відповідного включення, а пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає загальне правило щодо зупинення усіх виконавчих дій без розмежування окремих видів стягнення (постанови від 11.09.2020 у справі № 905/183/18, від 23.02.2023 у справі № 924/705/20).

Таким чином, установивши, що ДП «Укрспирт» включено до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, державний виконавець діяв у межах повноважень, у спосіб та в порядку, встановлених законом, приймаючи постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2025 року у справі № 361/580/25 на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», водночас, ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам процесуального права, оскільки суд ухвалив судове рішення без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування пункту 12 частини першої статті 34 цього Закону.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2024 у справі № 921/275/19 зазначено, що пункт 12 частини першої статті 34 Закону «Про виконавче провадження» встановлює загальне правило щодо обов`язку виконавця зупиняти всі виконавчі дії, незалежно від предмета стягнення, на час перебування боржника у переліку об`єктів приватизації, і що таке обмеження є передбаченим законом та відповідає суспільному інтересу.
Наказ ФДМУ № 350 від 03.03.2025 року є чинним, розміщений у відкритому доступі на офіційному вебсайті Фонду державного майна України та має загальнообов`язковий характер. Отже, у державного виконавця не існувало жодних правових підстав для ігнорування чи відступу від імперативних приписів пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», які прямо зобов`язують його зупинити виконавчі дії в подібних випадках.
З урахуванням зазначеного, а також узгоджуючи це із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду та практикою Верховного Суду, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що дії державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій відповідають вимогам закону, здійснені у спосіб, передбачений законом, є передбачуваними для сторін та спрямованими на захист суспільного інтересу. Відтак, суд першої інстанції помилково визнав постанову державного виконавця незаконною та задовольнив скаргу ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з доводами стягувача стосовно того, що постанова про поновлення вчинення виконавчих дій свідчить про визнання скарги та про зміну правової позиції державного виконавця.
Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Частинами першою і другою статті 451 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Згідно з частиною першою статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Таким чином, ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2025 року набрала законної сили з моменту її проголошення.
За змістом частин першої і другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Отже, прийняття державним виконавцем постанови про поновлення виконавчого провадження не може свідчити ні про визнання обґрунтованості скарги стягувача на постанову про зупинення виконавчого провадження, ні про зміну правової позиції, оскільки внаслідок постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, виконавець зобов`язаний був виконати відповідне судове рішення. 

Колегія суддів також відхиляє доводи стягувача, що апеляційну скаргу подано особою, яка не має права подавати з огляду на передачу всіх прав та обов`язків з одного органу примусового виконання рішень до іншого.
В частині першій і в пункті 4 частини третьої статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Скарга повинна містити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Наведені норми процесуального права вказують на те, що сторона виконавчого провадження має право оскаржити в судовому порядку рішення, дії чи бездіяльність державного або приватного виконавця, при цьому, в скарзі повинно зазначатися ім`я державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Звертаючись до суду першої інстанції, стягувач оскаржував постанову державного виконавця Теребовлянського відділу ДВС від 12 травня 2025 року № НОМЕР_1 про зупинення вчинення виконавчих дій.
Факт передачі матеріалів виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого не впливає ні на предмет оскарження, ні на підстави для заміни органу примусового виконання рішень, а лише надалі змінює повноваження конкретного органу державної виконавчої служби чи державного виконавця на вчинення виконавчих дій у відповідному виконавчому провадженні.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги у цій частині зводяться до неправильного трактування стягувачем норм процесуального права, колегія суддів їх відхиляє.
Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають нормам процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу місцевого суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», Теребовлянський відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії органу примусового виконання та постанову про зупинення вчинення виконавчих дій - відмовити.
За подання апеляційної скарги Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, на користь Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з Державного бюджету України в порядку компенсації за рахунок держави підлягає сплаті судовий збір в сумі 3028 грн.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення:
У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «УКРСПИРТ», Теребовлянський відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії органу примусового виконання та постанову про зупинення вчинення виконавчих дій - відмовити. 
Стягнути з Державного бюджету України в порядку компенсації за рахунок держави на користь Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судовий збір в сумі 3028 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 03 серпня 2026 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.