ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/8490/25 пров. № А/857/25589/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мандзія О.П.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі № 380/8490/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі №380/14147/24 без обмеження максимального розміру, починаючи з 01.02.2022; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі №380/14147/24 без обмеження максимального розміру, починаючи з 01.02.2022 з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 у справі №300/8490/25 позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01.02.2022 пенсії за вислугу років ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 без обмеження її розміру максимальним розміром. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 1211,20 грн.
14.11.2025 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №380/8490/25 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 12.08.2025 у справі №380/8490/25 у 30-ти денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.
Ухвалою від 20.02.2026 звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії прийнято.
31.03.2026 позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача нараховану, але не виплачену доплату до пенсії за період з 01.02.2022 по 30.11.2025 в сумі 108994,43 грн та за період з 01.03.2025 по 30.11.2025 в сумі 15466,50 грн.
В обґрунтування заяви зазначив, що у даній ситуації наявний факт часткового невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили перерахованої пенсійної виплати . протягом більше ніж два місяці.
Ухвалою з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення від 14.04.2026 у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку, оскільки вважає, що таку прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що застосування до позивача Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025 зумовлює обмеження конституційних прав позивача на соціальний та судовий захист, а також на обов`язковість виконання судових рішень. Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що виплата відкладеної заборгованості здійснюється по іншій справі на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 №380/13309/22, а не на виконання рішення від 12.08.2025 у цій справі. Відповідач у справі не заперечує факту існування заборгованості та підтверджує, що виплата відкладеної заборгованості у цій справі не здійснюється.
Зазначив, що ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) встановлює самостійну достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Апелянт просив скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 у справі №380/8490/25 та прийняти нову постанову, якою заяву позивача задовольнити повністю.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у цій справі, суд першої інстанції керувався тим, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми КПКВК 2506020 «дотація Пенсійному фонду України на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами» не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України. Оскільки виконання рішення суду у вказаній справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд керується таким.
Положенням ч.1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частинами 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Законом України від 21.11.2024 №4094-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», який набрав чинності 19.12.2024, внесено зміни до положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, ч. 1 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024) підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Вказане свідчить про те, що з 19.12.2024 приписи ст. 378 КАС України доповнені самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Зміни до ч. 3 ст. 378 КАС України, внесені Законом №4094-IX, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
У постанові Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №380/7706/22 зазначено, що прийняттям Закону №4094-IX Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення. Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Верховний Суд дійшов висновку, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління нарахованої суми є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
Своєю чергою, зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою власне відповідачем.
Враховуючи викладене, необґрунтованими є доводи, що визначивши конкретну суму стягнення, суд першої інстанції фактично зміниться суть рішення суду від 12.08.2025.
Також Верховний Суд зазначив, що посилання пенсійного органу на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.11.2014 у справі №21-475а14, від 11.11.2014 у справі №21-394а11, та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.01.2018 у справі №281/1820/14-а, від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а, від 10.07.2018 у справі №755/7078/16-а, від 21.08.2018 у справі №803/3805/15, від 11.02.2020 у справі №826/8279/16, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18 є нерелевантними та такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі висновки стосувалися застосування положень статті 378 КАС України в редакції, чинній до 19.12.2024.
З позиції апеляційного суду, відповідач фактично ігнорує норми чинного законодавства та наводить аргументи, котрі були релевантними в минулому - з огляду на дію редакції статті 378 КАС України, що була чинною до 18.12.2024, за якою зміна способу виконання рішення про перерахунок та виплату пенсії на стягнення заборгованості по пенсії трактувалася як зміна рішення по суті, що не допускається на стадії його виконання. Проте, з 19.12.2024 відповідний правовий підхід змінено та такий безпосередньо визначено законом за умови, що суб`єкт владних повноважень не виконує судового рішення протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.
Таким чином, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, з огляду на зміст абзацу 2 ч. 3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України №4094-IX та на підтверджені матеріалами справи обставини існування боргу у відносинах із перерахунку пенсії понад два місяці з дня набрання законної сили рішенням, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заяву про зміну способу виконання рішення суду слід задовольнити.
Так, у запереченні на відповідну заяву 06.04.2026 відповідач підтверджує здійснення виплат позивачу на виконання іншого судового рішення – за адміністративною справою №380/13309/22.
Крім того, згідно з розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою ОСОБА_1 розмір такої за період з лютого 2022 року по листопад 2025 року складає 108994,43 грн (доручення №1306026588/3) та з березня 2025 року по листопад 2025 року – 15466,50 грн (доручення №1306026588/4).
У заяві від 06.04.2024 відповідач також стверджує про наявність доплати за період з 12.09.2025 по 30.11.2025 в розмірі 2499,98 грн, яку виплачено у грудні 2025 року.
Водночас позиція Верховного Суду, зокрема в постанові від 28.10.2025 в справі №380/7706/22, послідовно підкреслює, що формальне виконання зобов`язань без реального відновлення прав особи є неприпустимим, особливо у справах щодо пенсійних виплат.
Якщо виконання рішення про зобов`язання вчинити дії блокується неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний обрати інший спосіб виконання, який забезпечить безумовне і реальне поновлення прав, а саме - стягнення коштів.
Застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.
Посилання суду першої інстанції на те, що виникла заборгованість може бути погашена виключно за рахунок відповідного бюджетного фінансування не свідчить про відсутність правових підстав для зміни способу виконання рішення суду, які передбачені ч.3 ст.378 КАС України.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ щодо обов`язковості остаточного судового рішення, суд апеляційної інстанції доходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення вимог заяви.
Керуючись статтями 2, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі № 380/8490/25 - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення, яке виніс Львівський окружний адміністративний суд від 12.08.2025 у справі №380/8490/25 із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі №380/14147/24 без обмеження максимального розміру, починаючи з 01.02.2022 з урахуванням виплачених сум, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену доплату до пенсії за період з 01.02.2022 по 30.11.2025 в сумі 108994,43 грн та за період з 01.03.2025 по 30.11.2025 в сумі 15466,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення суддями та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя	 	О. П. Мандзій 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар