справа №176/915/26
провадження №2-а/176/5/26

РІШЕННЯ
Іменем України

16 липня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Павловської І.А., розглянувши в місті Жовті Води за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гордєєва Данила Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить скасувати постанову серії ЕНА №6725452 від 25 лютого 2026 року, винесену інспектором Відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Гордєєвим Данилом Володимировичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою інспектора відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта Гордєєва Д.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн за ч. 1 ст.121-3 КУпАП.
Позивач зазначає, що відповідно до вказаної постанови 25.02.2026 о 22 год. 22 хв. у м. Жовті Води, вул. Заводська, 1, керуючи транспортним засобом ROVER номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України – керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим. 
Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є протиправною та підлягає скасуванню.
Так, позивач зазначає, що перед початком руху перевірив технічний стан транспортного засобу, у тому числі справність зовнішніх світлових приладів та підсвічування державного номерного знака. На його переконання, підсвічування номерного знака було справним, а тому він не міг розпочати рух із неосвітленим номерним знаком.
На думку позивача, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком. Зокрема, відповідачем не надано фото- чи відеозапису, який би підтверджував, що номерний знак був неосвітленим, а також відсутні будь-які докази того, що символи державного номерного знака неможливо було чітко визначити з відстані 20 метрів.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №6725452 від 25 лютого 2026 року, а провадження у справі закрити.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 березня 2026 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Позивач та відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлені належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подали. 
Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6725452 від 25 лютого 2026 року, на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 гривень.
Зі змісту вказаної постанови слідує, що 25.02.2026 о 22 год. 22 хв. у м. Жовті Води, вул. Заводська, 1, керуючи транспортним засобом ROVER номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору, який неосвітлений в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України – керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим. 
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національн поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього рухуйого учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 14 Закону Україн «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Правила дорожнього затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).
Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 в ПДР України, тобто за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. В постанові відсутні посилання на порушення позивачем будь-якого іншого пункт ПДР України, а також на ч. 2 ст. 36 КУпАП, щодо об`єднання або розгляд інших правопорушень.
Згідно п. 2.9 в ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП визначено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.
Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. 
В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).
Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогамстатті 283 КУпАП.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Пунктом 30.2 ПДР України встановлено, що номерні знаки транспортних засобів повинні бути чистими і достатньо освітленими.
З наданого відповідачем відеозапису досліджуваної події встановлено, що номерний знак на автомобілі позивача був достатньо освітленим для його ідентифікації, при цьому дійсно одна лампа номерного знака не горіла. Водночас зазначена обставина не підтверджує факт керування транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком у розумінні п. 2.9 (в) ПДР України та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Суд також бере до уваги доводи позивача про те, що перед початком руху ним було перевірено технічний стан транспортного засобу, у тому числі справність підсвічування державного номерного знака. Вказані доводи відповідачем належними доказами не спростовані.
Суд зазначає, що несправність однієї із двох ламп підсвічування державного номерного знака сама по собі не є тотожною поняттю «неосвітлений номерний знак», якщо інша лампа забезпечує його освітлення, а відповідачем не доведено протилежного.
Також, слід зазначити, що ані пунктом 2.9.в ПДР України, ані ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом за частково неосвітленим номерним знаком. Відповідальність за порушення п. 2.9 в та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. Доводів протилежного стороною відповідача не надано.
Відповідачем всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України не надано доказів на підтвердження того, що несправність однієї з двох ламп освітлення заднього номерного знаку на автомобілі позивача перешкоджала чи ускладнювала його ідентифікацію, а отже в діях позивача не вбачається порушення пункту 2.9 в ПДР України, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для зупинки автомобілю під керуванням позивача внаслідок порушення останнім зазначених вимог Правил дорожнього руху.
Крім того, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що перед початком руху обидві лампи освітлення заднього номерного знаку були справні, а одна з них могла вийти з ладу вже під час руху транспортного засобу. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що несправність однієї з ламп підсвічування державного номерного знака призвела до того, що номерний знак став неосвітленим або що його символи неможливо було чітко визначити в умовах темної пори доби. 
За таких обставин сам факт несправності однієї лампи підсвічування номерного знака не може беззаперечно свідчити про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки відповідачем не доведено саме факт керування транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком, який є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.
Досліджені судом докази свідчать про недоведеність вчинення позивачем зазначеного правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для адміністративно-деліктного провадження. З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова не може бути визнана обґрунтованою та правомірною і як така підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Також слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином підтвердили факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова серії ЕНА №6725452 від 25 лютого 2026 року є необґрунтованою та протиправною, а тому її слід скасувати і закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Отже, зважаючи, що суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на його користь слід стягнути судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст.ст. 122, 245, 247, 252, 268, 287-289 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 10, 118-123, 246-248, 272, 286 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Відділення поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Гордєєва Данила Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6725452 від 25 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати по оплаті судового збору у розмірі 665,60 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА