П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/12669/25

Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким в редакції від 19.01.2026 року просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у перерахунку пенсії з 08 березня 2025р., у відповідності до ст.37-1 Закону України “Про державну службу” у розмірі, виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС в Одеській області 03.03.2025 р.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на пенсію за віком, відповідно до ст.37-1 згідно Закону України “ Про державну службу” з 08.березня 2025 року, у розмірі, виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС в Одеській області 03.03.2025 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи на посадах державної служби період роботи в Державній податковій інспекції, під час роботи на якій було присвоєно спеціальне звання з 08.08.2000 року по 01.06 2016 рік;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області провести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , перерахунок та виплату пенсії з 08 березня 2025 р., відповідно до Закону України “Про державну службу” у розмірі, виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС в Одеській області від 03.03.2025 року, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та є отримувачем пенсі за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 02.04.2025 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про переведення її на пенсію за віком на підставах Закону України “Про державну службу”, додавши до заяви документи, які підтверджують її стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, який становить більш ніж 20 років. Однак рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області за № 154750012975 від 09.04.2025 року протиправно не зараховано період роботи позивача в ДПС, під час роботи на якій було присвоєно спеціальне звання, а саме з 08.08.2000 року по 01.06.2016 року. Позивач покликається на те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію. Також позивач покликається на те, що досягла встановленого чинним законодавством пенсійного віку, на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ “Про державну службу” мала стаж на посаді державної служби більше 20 років, то має право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, тому відмова у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ є протиправною. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за № 154750012975 від 01.05.2025 про відмову ОСОБА_1 в переведенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах державної служби періоди роботи на посадах в органах державної податкової служби (органах доходів і зборів) з 27.06.1994 р. по 21.07.1995 р. та з 22.07.1995р. по 01.05.2016 р.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 з 02.04.2025 на пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу", з урахуванням Довідки від 03.03.2025 року № 161/15-32-10-02-12 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01.03.2025 року та довідки від 03.03.2025 року № 164/15-32-10-02-12 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за лютий 2025 року, видані Головним управлінням ДПС в Одеській області.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна грн. 20 коп.) гривень.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання — не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Вказує, що у даному випадку пенсія Позивачу за нормами статті 37 Закону України “Про державну службу” вже призначена, і повторного її призначення за тією ж нормою в межах пунктів 10, 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України № 889-VIII не потребує, та і позивач не входить до кола осіб, яким така пенсія може бути призначена оскільки Позивач уже реалізував своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Законом №889-VIII, а тому не належить до кола осіб, визначених пунктами 10, 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України № 889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону №3723-ХІІ за певних умов після 01.05.2016.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, якій з 08.03.2025 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV, що підтверджується рішенням № 15475001297 від 27.03.2025 р.
02.04.2025 року позивач звернулася до Чорноморського ОУ ПФУ в Одеської області із заявою № 683 про перехід з пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”. 
До заяви були додані довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення пенсії № 683, паспорт; трудова книжка НОМЕР_3 , довідка від 03.03.2025 року № 161/15-32-10-02-12 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 01.03.2025 року; довідка від 03.03.2025 року № 164/15-32-10-02-12 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за лютий 2025 року.
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Полтавській області, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
01.05.2025 року рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області № 154750012975 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу”, оскільки з аналізу електронної пенсійної справи та наданих документів встановлено, що станом на 01.05.2016 у заявниці відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. До стажу роботи на посадах державної служби не зараховані періоди роботи: з 27.06.1994 р. по 21.07.1995 р. – відсутні відомості про встановлення рангу державного службовця; з 22.07.1995р. по 01.05.2016 р. – період перебування на посаді з присвоєними спеціальними званнями. Разом з тим, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця видані з порушенням вимог пункту 4-2 Порядку.
Вважаючи дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії з 08.03.2025 р. у відповідності до ст.37-1 Закону України “Про державну службу” у розмірі, виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС в Одеській області 03.03.2025 р. протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини справи та керуючись ст. 9 КАС України дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за № 154750012975 від 01.05.2025 про відмову Позивачу в переведенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", прийнятого за результатами розгляду її заяви позивача від 02.04.2025 р. за № 683.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Приписами ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про державну службу" №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"№3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з ч.1 ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII було визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.
Відповідно до п.1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Статтею 1 Закону України Закону України "Про державну службу" №3723-XII, який був діючим протягом тривалих періодів роботи позивачки на відповідних посадах в органах податкової служби, передбачено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апаратів щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII.
Відповідно до ч.ч.5-8 статті 15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII, правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".
Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Згідно з ч.4 ст. 15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Даною нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону України "Про державну службу" №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Статтею 6 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Також, "Порядком обчислення стажу державної служби", затвердженим постановою KM України від 03.05.1994 №283 (чинним до набрання законної сили Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Враховуючи наведене, колегія суддів, як і суд першої інстанції дійшла висновку, що як Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, так і нормами діючих до нього профільних Законів України "Про державну службу" №3723-XII та Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII, "Порядку обчислення стажу державної служби", затвердженого постановою KM України від 03.05.1994 року №283, - передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.
Постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а містить такі висновки щодо застосування зазначених норм права:
"Після 01.05.2016 року, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які станом на 01.05.2016 року займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби”
Так, згідно записів трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 займала наступні посади
- з 27.06.1994 по 25.11.1996 головний державний податковий інспектор Овідіопольської податкової інспекції Одеської області; 
- з 26.11.1996 по 31.05.1998 обіймала посаду головного державного податкового ревізор- інспектора державної податкової адміністрації в Овідіопольському районі Одеської області; 
- з 01.06.1998 по 29.02.2012 обіймала посаду головного державного податкового ревізор- інспектора державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Одеської області; 
- з 01.03.2012 по 01.07.2013 начальник відділу Державної податкової інспекції Овідіопольському районі Одеської області державної податкової служби; 
- з 02.07.2013 по 26.03.2015 начальник відділу Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі головного управління Міністерства доходів і зборів в Одеській області;
- з 27.03.2015 по 11.04.2016 начальник відділу Державної податкової інспекції в Овідіопольському районі Головного управління ДФС в Одеської області; 
- з 12.04.2016 по 20.07.2016 заступник начальника відділу Іллічівської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС в Одеській області.
Також, згідно записів трудової книжки НОМЕР_4 - 08.08.2000 року позивачу присвоєне спеціальне звання інспектор податкової служби 2 рангу, 09.08.2004року присвоєне спеціальне звання -Інспектор податкової служби І рангу, 13.07.2007 року присвоєне - Радник податкової служби III рангу, 13.07.2010 року присвоєне спеціальне звання Радник податкової служби II рангу 02.07.2013 року присвоєне 11 ранг державного службовця; 01.01.2014 року присвоєне спеціальне звання -Радник податкової та митної справи. II рангу,
Відповідно до п.344.1 ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Згідно з п.п.343.1 - 343.2 ст. 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Пунктом 9 "Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 встановлено, що посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
Приписами п.4 "Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839, передбачено, що до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Наведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Отже, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.
Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Наведена позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".
В постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13 колегія суддів зазначила, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року №503-р "Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців" не є підставою для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" №509-XII та Податковий кодекс України, які мають вищу юридичну силу, ніж розпорядження КМУ.
Згідно з ч.2 ст. 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та "Порядку обчислення стажу державної служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, які діють з 01 травня 2016 року, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Відповідно до п.5 "Порядку обчислення стажу державної служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено позивачці у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 “Про державну службу” .
Щодо доводів апелянта про те, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця видані з порушенням вимог пункту 4-2 Порядку, колегія суддів зазначає, що Головним управлінням, ухвалюючи рішення про відмову, не враховано п. 1.8 Порядку № 22-1, оскільки пенсійний орган не повідомив позивача про наявні недоліки в довідках та не запропонував їх усунути. 
Доводи апелянта про те, що законодавством не передбачено перерахунку пенсії державних службовців у зв`язку з підвищенням заробітної плати, є необгрунтованими, оскільки позивач звернулася до органу ПФУ із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший (із загальної пенсії за Законом № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII). Тобто у спірних правовідносинах мова йде про первинне обчислення та призначення позивачу пенсії державного службовця, а не про її перерахунок. У зв`язку з цим посилання апелянта на відсутність механізму перерахунку є неприйнятним.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 18 серпня 2025 року . 

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова