ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
07.09.2026 | Справа № 910/7650/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидової М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали справи
за позовом Адвокатського об`єднання "ЛІГАЛ КОНСАЛТИНГ ГРУП" (04071, вул. Костянтинівська, буд.32, оф.8, м.Київ, код 44746068) 
до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (01135, вул. Павлівська, буд.29, м. Київ, код 01125614) 
про стягнення 42 003,00 грн 
Без виклику представників сторін
ВСТАНОВИВ:

23.06.2026 Адвокатське об`єднання "ЛІГАЛ КОНСАЛТИНГ ГРУП" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення 42 003,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 01.03.2023 укладено договір про надання правової допомоги № 10, на виконання якого позивач надав відповідачу юридичні послуги. Позивач зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/6888/24 з відповідача вже стягнуто основну заборгованість за цим договором у розмірі 415 400,00 грн, а встановлені цим рішенням обставини є преюдиційними. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання позивач, посилаючись на частину другу статті 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути інфляційні втрати та три проценти річних, нараховані за період з 01.09.2025 по 15.06.2026, у загальному розмірі 42 003,00 грн, з яких 32 169,97 грн інфляційних втрат та 9 833,03 грн трьох процентів річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 910/7650/26 без повідомлення сторін у справі; встановлено учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог (ухвала суду доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 26.06.2026, що підтверджується довідками про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи).
Останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 13.07.2026 включно.
Відповідач правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, проти заявлених вимог не заперечив.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.
Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.
01.03.2023 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Консалтинг Груп» (далі за текстом-Адвокатське об`єднання) та Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство» (далі за текстом-Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги № 10 (далі за текстом- Договір), предметом якого є надання юридичної допомоги щодо виявлення та пошуку корпоративних прав, майна та нематеріальних активів Ocean Agencies (London) (п.1.1 Договору).
Пунктом 4.2. Договору передбачено, що за результатами надання юридичної допомоги складається Акт приймання-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В Акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги. Акт може надсилатися Клієнту Адвокатським об`єднанням за допомогою поштового відправлення цінним листом з описом вкладення, на електронну пошту info@blasco.com.ua, нарочно або кур`єрською доставкою. 
Відповідно до п.4.3. Договору Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 10 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.
На виконання умов Договору позивач надав відповідачу юридичні послуги на загальну суму 415 400,00 грн, що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг. Зазначені акти направлено відповідачу 26.12.2023, факт їх отримання підтверджено відповідачем 27.12.2023. Заперечень щодо обсягу та вартості наданих послуг у встановлений договором строк відповідач не подав, оплату не здійснив.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/6888/24, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто 415 400,00 грн заборгованості. 
Господарським судом міста Києва на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі № 910/6888/24, яке набрало законної сили 08.10.2024 видано наказ на примусове виконання. 
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, яке встановлене у судовому рішенні у справі № 910/6888/24, позивач нарахував за період з 01.09.2025 по 15.06.2026 інфляційні втрати у розмірі 32 169,97 грн та 3 % річних у розмірі 9 833,03 грн, а всього 42 003,00 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання щодо сплати заборгованості та нарахованих на неї інфляційних втрат і 3 % річних, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення зазначених сум.
Надавши правову оцінку спірним правовідносинам, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з наведених нижче підстав.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі №917/1345/17.
Отже, наявність грошового зобов`язання відповідача зі сплати позивачу суми основного боргу в розмірі 415 400,00 грн підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/6888/24 та не підлягає повторному доказуванню.
Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
Виходячи із положень статті 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Отже, наявність судового рішення про стягнення основної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. 
Відтак, у розумінні положень ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Умовами договору не визначено інший розмір процентів.
Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/10918/25, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача вже стягнуто інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суму заборгованості 415 400,00 грн за Договором про надання правової допомоги № 10 від 01.03.2023 за період з 26.02.2024 по 02.10.2025.
Отже, період з 01.09.2025 по 02.10.2025, за який позивачем у цій справі також заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, вже охоплений рішенням у справі № 910/10918/25, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені цим рішенням, відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребують повторного доказування.
Задоволення позовних вимог у цій справі за період з 01.09.2025 по 02.10.2025 призвело б до повторного (подвійного) стягнення з відповідача нарахувань за один і той самий період прострочення виконання одного й того ж грошового зобов`язання, що суперечить компенсаційній природі відповідальності, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України, та принципу неприпустимості безпідставного збагачення кредитора за рахунок боржника.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення з 01.09.2025 по 02.10.2025 задоволенню не підлягають, а обґрунтованим є нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення з 03.10.2025 по 15.06.2026.
Перевіривши розрахунок позивача та здійснивши його коригування з урахуванням викладеного, суд встановив, що за період з 03.10.2025 по 15.06.2026 (256 днів) сума інфляційних втрат становить 30 831,28 грн, сума 3% річних становить 8 740,47 грн, а всього - 39 571,75 грн.
Відповідач не заперечив проти правильності здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних у межах заявленого періоду, не навів доводів щодо порядку їх нарахування та не подав власного контррозрахунку заявлених до стягнення сум.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 30 831,28 грн та 3% річних у розмірі 8 740,47 грн, а всього 39 571,75 грн. В частині стягнення 2 431,25 грн позов задоволенню не підлягає у зв`язку з наведеним вище.
За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ КОНСАЛТИНГ ГРУП» підлягають частковому задоволенню у частині стягнення 30 831, 28 грн інфляційних втрат та 8 740,47 грн 3% річних.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3 135,36 грн.
Керуючись ст. ст. 75, 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
ВИРІШИВ:
1. Позов Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ КОНСАЛТИНГ ГРУП» - задовольнити частково.
2. Стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (01135, місто Київ, вул. Павлівська, буд. 29, код 01125614) на користь Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ КОНСАЛТИНГ ГРУП» (04071, місто Київ, вул. Костянтинівська, 32, оф. 8, код 44746068) інфляційні втрати у розмірі 30831 (тридцять тисяч вісімсот тридцять одну) грн 28 коп., 3 % річних у розмірі 8740 (вісім тисяч сімсот сорок) грн 47 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3135 (три тисячі сто тридцять п`ять) грн 36 коп.
3. В решті вимог відмовити.
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2026.

Суддя  Марія ДЕМИДОВА