ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 185/5718/24
провадження № 61-14027св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 

учасники справи: 
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», 
заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Сенс Банк», приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал», 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року в складі судді Шаповалової І. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року в складі колегії суддів Максюти Ж. І., Космачевської Т. В., Халаджи О. В.,

ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог скарги 

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі - ТОВ «Дебт Форс», звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), приватний виконавець Юхименко О. Л., Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (далі - ТОВ «ФК «Флексіс»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» (далі - ТОВ «Кампсіс Лігал»), в якій просило замінити вибулого стягувача АТ «Альфа-Банк» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 19504, вчиненого 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) Хара Н. С. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», назву якого змінено на АТ «Сенс Банк».

В обґрунтування заяви товариство посилалося на те, що на виконанні у приватного виконавця Юхименко О. Л. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3, відкрите на підставі виконавчого напису № 19504, вчиненого 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Хара Н. С., про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором.

Станом на дату подання заяви виконавче провадження № НОМЕР_3 відкрите, що підтверджується інформаційними довідками з сайту «Автоматизованої системи виконавчих проваджень».

25 березня 2019 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 2, за яким АТ «Укрсоцбанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 (НОМЕР_2).

Відповідно до пункту 1.2 Статуту АТ «Альфа-Банк» (нова редакція) банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником всього майна, прав та зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» (рішення від 15 жовтня 2019 року № 5/2019) та рішення Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол від 15 жовтня 2019 року № 4/2019), відповідно до якого до АТ «Альфа-Банк» передано все майно, права і зобов`язання АТ «Укрсоцбанк».

21 грудня 2020 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Флексіс» укладено договір № 1/КІ, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Флексіс», а ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 (НОМЕР_2).

Відповідно до умов договору № 1/КІ сторони підписали додаток до цього договору (Реєстр боржників), згідно з яким ТОВ «ФК «Флексіс» набуло прав вимоги за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 (НОМЕР_2), витяг з якого заявник додав як додаток до заяви. Також ТОВ «ФК «Флексіс» здійснило оплату за договором, копію платіжного документа заявник долучив до заяви.

21 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір № 21-12/20 КІ, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 (НОМЕР_2). Відповідно до умов договору № 21-12/20 КІ сторони підписали як додаток до цього договору Реєстр боржників, згідно з яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 (НОМЕР_2). За умовами договору № 21-12/20 КІ ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило оплату за договором.

15 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2).

За пунктом 2.1 договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2023 року за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору (далі також - Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 5.2 договору № 15-02/23 права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором у день належного підписання сторонами акта приймання-передавання Реєстру боржників у друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).» За пунктами 5.6.2 та 7.2 договору № 15-02/23 сторони на підтвердження виконання п. 7.1 договору уклали акт зарахування зустрічних однорідних вимог згідно із статтею 601 Цивільного кодексу України. 

29 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір № 29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2).

Відповідно до пункту 2.1 договору № 29-05/23 за цим договором у порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

За пунктом 5.2 договору № 29-05/23 права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором у день належного підписання сторонами акта приймання-передавання Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).» На виконання пункту 7.1 договору № 29-05/23 ТОВ «Дебт Форс» проведено оплату відповідно до платіжної інструкції, що заявник додає у додатках до цієї заяви.

01 листопада 2023 року рішенням єдиного учасника № 8 ТОВ «Кампсіс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Кампсіс Лігал».

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалою від 17 червня 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року, заяву ТОВ «Дебт Форс» задовольнив.

Замінив у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, що перебуває у провадженні приватного виконавця Юхименко О. Л., стягувача, АТ «Альфа-Банк» на правонаступника - ТОВ «Дебт Форс».

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником, що дає підстави для заміни стягувача у виконавчому провадження, оскільки матеріалами справи доведено, що право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Дебт Форс».

Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги

18 жовтня 2024 року ТОВ «Дебт Форс» засобами поштового зв`язку звернулося 
до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року 
та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року
у цій справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник вказує, що після постановлення ухвали судом першої інстанції ТОВ «Дебт Форс» ними встановлено, що 29 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір № 29-05/23 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № НОМЕР_2 від 14 березня 2014 року, а не за кредитним договором № 500811796 від 04 жовтня 2018 року, укладеним із тим же позичальником (боржником). 

Отже, товариство ніколи не було та не є правонаступником кредитора у матеріальних правовідносинах за кредитним договором № 500811796 від 04 жовтня 2018 року та не може бути правонаступником сторони стягувача у процесуальних правовідносинах з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення боргу з боржника за вказаним кредитним договором.

Відзив на касаційну скаргу не подано.
Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 22 січня 2025 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження у цій справі, витребував справу із суду першої інстанції. 

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2026 року цю справу призначено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю. 

Фактичні обставини, встановлені судами

25 березня 2019 року АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», яке надалі змінило назву на АТ «Сенс Банк», відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. складено виконавчий напис № 19504 та запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500811796 від 04 жовтня 2018 року у розмірі 44683,13 грн. 

17 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого напису № 19504, складеного приватним нотаріусом Хара Н. С.

21 грудня 2020 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» за договором № 21-12/20 КІ відступило ТОВ «ФК «Флексіс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 ( НОМЕР_2 ). 

21 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Флексіс» за договором № 21-12/20 КІ відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 ( НОМЕР_2 ). 

15 лютого 2023 року відповідно до договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», яке змінило назву на ТОВ «Кампсіс Лігал», право вимоги право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 
29 травня 2023 року за договором № 29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс»право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. 

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржувані судові рішення відповідають. 

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 

Положенням пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд змінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». 

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». 

Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Суди встановили, що 25 березня 2019 року АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», яке надалі змінило назву на АТ «Сенс Банк», відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 ( НОМЕР_2 ).

28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. складено виконавчий напис № 19504 та запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500811796 від 04 жовтня 2018 року у розмірі 44 683,13 грн. 

17 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого напису № 19504, вчиненого приватним нотаріусом Хара Н. С.

21 грудня 2020 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» за договором № 21-12/20 КІ відступило ТОВ «ФК «Флексіс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 ( НОМЕР_2 ). 

21 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір № 21-12/20 КІ, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 (НОМЕР_2). Відповідно до умов договору № 21-12/20 КІ сторони підписали додаток до цього договору «Реєстр боржників», згідно з яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 (НОМЕР_2), витяг з якого додано до заяви. За умовами договору № 21-12/20 КІ ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило оплату за договором.

15 лютого 2023 року відповідно до договору № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», яке змінило назву на ТОВ «Кампсіс Лігал», право вимоги право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 

29 травня 2023 року за договором № 29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс»право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 . 

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виснував про те, що матеріали справи містять докази того, що ТОВ «Дебт Форс» передано право вимоги за кредитним договором, оскільки виконавчий напис нотаріуса № 19504 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 44 683,13 грн вчинено за кредитним договором № 500811796 від 04 жовтня 2018 року. На цій підставі суди виснували, що укладення інших договорів про передання права вимоги відповідно до виконавчого напису нотаріуса, за яким приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, не підтверджено матеріалами справи.

З таким висновком судів попередніх інстанцій колегія суддів Верховного Суду погоджується. 

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Дебт Форс» ніколи не було та не є правонаступником кредитора у матеріальних правовідносинах за кредитним договором № 500811796 від 04 жовтня 2018 року, і відповідно не може бути правонаступником сторони стягувача у процесуальних правовідносинах з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення боргу з боржника за вказаним кредитним договором, спростовуються матеріалами справи.

Одними з основних принципів цивільного судочинства є його змагальність та диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її доведеність.

Так, 25 березня 2019 року АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», яке надалі змінило назву на АТ «Сенс Банк», відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2). У доданому до договору від 25 березня 2019 року Реєстрі боржників за № 741 вказано ОСОБА_1 (а. с. 18).

21 грудня 2020 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» за договором № 21-12/20 КІ відступило ТОВ «ФК «Флексіс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ). Однак доданий до договору від 21 грудня 2020 року Реєстр боржників як доказ передання права вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 є нечитабельним (а. с. 28). 

Також 21 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір № 21-12/20 КІ, за яким ТОВ «ФК «Флекіс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором (номер рахунку) № 500811796 ( НОМЕР_2 ). Доданий до цього договору Реєстр боржників як доказ передання права вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 також є нечитабельним (а. с. 35). 

З огляду на вимоги частини шостої статті 95 ЦПК України єдиним належним доказом достовірності наданих копій може бути лише дослідження оригіналу договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги та додатків до них, зокрема за ініціативою суду. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (у цьому випадку - договір купівлі-продажу кредитного портфелю, договір про відступлення права вимоги та додатки до них), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 757/28231/13-ц, провадження № 61-2616св19.
Водночас метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, а суд, за загальним правилом, за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). 

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Таким чином, подання належним чином оформлених доказів у цій справі є обов`язком «Дебт Форс» як заявника відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України, а обов`язком суду - надання оцінки поданим заявником доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності у їх сукупності з метою правильного вирішення вимог заяви на підставі статті 89 ЦПК України.

Також колегія суддів звертає увагу, що 15 лютого 2023 року за договором № 15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», яке змінило назву на ТОВ «Кампсіс Лігал», право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 . Згідно з доданим до договору витягом з Реєстру боржників право вимоги за заборгованістю ТОВ «Кампсіс Лігал» передано за договором кредиту ОСОБА_1 (а. с. 41). 

Крім того, 29 травня 2023 року за договором № 29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з Реєстру боржників (а. с. 46).

Отже, матеріалами справи доведено, що ТОВ «Дебт Форс» набуло права вимоги за кредитним договором № 500811796 (НОМЕР_2) до ОСОБА_1 як наслідок вчинення виконавчого напису нотаріуса, відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса та передання права вимоги за кредитним договором. Інші докази заявником не надано і доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Також колегія суддів звертає увагу, що цивільний процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій, оскільки вона сприяє встановленню дійсних прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах. Лише здійснення сторонами своїх процесуальних прав для досягнення тих процесуальних цілей, які визначені законом, та сумлінне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків може забезпечити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи, у межах якого будуть встановлені дійсні права та обов`язки сторін. Добросовісність у відповідному контексті слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети (постанова Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 2-1637/11, провадження № 61-10931св21).

Крім того, колегія суддів зазначає, що цивільне процесуальне право оперує таким поняттям як естопель - це принцип, згідно з яким сторона позбавляється права висувати певні заперечення або заяви, що розходяться з її початковою поведінкою, визнані в цьому та/або іншому процесі.

Згідно із частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

ТОВ «Дебт Форс», звертаючись до суду із заявою, обґрунтовувало свої вимоги наявністю підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні тим, що товариство набуло право вимоги за кредитним договором за виконавчим написом нотаріуса, надавши відповідні докази. Судовим рішенням місцевого суду заяву товариства задоволено. 

Під час судового розгляду у суді першої інстанції заявник не відмовлявся від вимог заяви, про зміни чи доповнення вимог заяви суду не повідомляв, будь-яких клопотань з цього приводу не заявляв. Натомість ТОВ «Дебт Форс» оскаржило судове рішення суду першої інстанції в апеляційному та в касаційному порядку, скориставшись положеннями статті 13 ЦПК України та розпорядившись своїми правами щодо предмета заяви на власний розсуд. Наведене свідчить про недобросовісність дій заявника, оскільки його початкові вимоги не співпадають із його подальшою процесуальною поведінкою під час перегляду судових рішень, що не може бути обґрунтовано і виправдано помилками під час передання права вимоги товариству за кредитним договором.

За таких обставин доводи касаційної скарги у їх сукупності не заслуговують на увагу, спростовуються зібраними у справі доказами та не впливають на законність і обґрунтованість судових рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які набрало законної сил та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. 

У межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили оскаржувані судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, які б давали підстави для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. 

Щодо судових витрат

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара