печерський районний суд міста києва
Справа № 757/49680/25-п 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
- за ч.1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
21.09.2025 о 23 год. 05 хв. в м. Київ, на бул. Л. Українки, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електросамокатом д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на бодікамери № 470451, 474169, за допомогою Alcotest Drager 7510. Результат огляду - 0.85 проміле, чек № 1618.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.А Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні адвокат Бродська К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернула увагу суду, що з протоколу неможливо встановити потужність двигуна електросамоката та у доданій квитанції газоаналізатора зазначена температура повітря 24 градуси, був проведений аналіз даних, відповідно в момент зупинки електросамоката температура повітря не могла бути 24 градуси, оскільки о 21 год. 21.09.2025 температура повітря була 21.2 градуси.
Зазначає, що на відеозаписі не зафіксовано момент зупинки електросамоката, відеозапис переривався.
Крім того, стороною захисту було подано клопотання про незастосування стягнення у вигляді позбавлення права керування, оскільки в ст. 130 КУпАП законодавець розрізняє дві категорії осіб, до яких застосовується адміністративна відповідальність: до водіїв - штраф з позбавленням права керування транспортним засобом, та інших осіб - тільки штраф.
Зазначає, що чинне законодавство України не передбачає окремої категорії водійських прав для засобів пересування, таких як електросамокат чи інші засоби легкого персонального електротранспорту, а отже керування електросамокатом здійснюється без вимоги наявності посвідчення водія, і особа, яка керує таким засобом, не набуває статусу водія в повному юридичному розумінні цього поняття, яке має визначальне значення для застосування стягнення у вигляді позбавлення права керування, передбаченого ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 підтримав позицію захисника. 
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме даними, які містяться в:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 461088;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- чеку «Драгеру» (тест № 16181) за результатом проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому суддя враховує, що електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», оскільки призначений для перевезення людей, на ньому встановлений механізм, за допомогою якого самокат приводиться в рух, що відповідає визначенню транспортного засобу, наведеному у п.1.10 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 суддя кваліфікує за ч. 1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів сторони захисту про те, що з протоколу неможливо встановити потужність двигуна електросамоката суд не приймає до уваги, оскільки у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна, а для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката, як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Посилання захисника на те, що прилад «Drager» показував невірні результати температури повітря, відхиляються судом, оскільки даний прилад за його технічними характеристиками температуру навколишнього середовища вимірює автоматично, а не в ручному режимі. До того ж, такий показник залежить від місця перебування приладу, а отже, сама по собі ця обставина не може свідчити про несправність приладу та/або недостовірність визначених ним результатів. Крім того, вказаний прилад не є спеціалізованим приладом для вимірювання температури навколишнього середовища.
У разі незгоди із результатами огляду, проведеного на місці зупинки, водій поліцейськими доставляється для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Проте, після проведеного огляду ОСОБА_1 незгоди із його результатами не висловлював.
Щодо посилань адвоката на те, що на відеозаписі не зафіксовано момент зупинки електросамоката, суд не приймає до уваги, оскільки з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керуванням електросамокатом.
Щодо того, що відеозапис переривався судом не встановлено будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, було проведено без дотримання вимог, передбачених ст. 266 КУпАП та Інструкцією від 09.11.2015 № 1452/735, а оформлені за його результатами документи були складені з істотними порушеннями або не відповідали вимогам закону.
Про безпідставність доводів адвоката про неможливість застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом, свідчить санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною та не передбачає можливості застосування стягнення у виді позбавлення права керування за ознакою наявності чи відсутності посвідчення водія.
Окрім того, як зазначено в постанові об`єднаної палати ККС у складі ВС від 04.09.2023 у справі №702/301/20, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст.ст. 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
У вищезазначеному рішенні суду касаційної інстанції, яке є обов`язковим для врахування судам всіх інстанції, Верховний Суд окремо підкреслив, що особи, які керують транспортним засобом без достатніх теоретичних і практичних знань та без посвідчення водія, створюють підвищену суспільну небезпеку, а тому превентивна мета додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом в такому разі набуває особливого значення.
Тобто, на переконання суду перешкоди для застосування санкції у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в даному випадку, за наведених особою підстав, відсутні, що свідчить про необґрунтованість доводів клопотання адвоката.
При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім буде адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись, ст. ст. 130, 221, 275-280, 283-287 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя          С. В. Шапутько