ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/8059/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області № 916040808915 від 27.04.2026 про відмову у переході із пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з 27.04.2026.
Під час розгляду справи суд
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі заявою та наданими документами для призначення пенсії в разі втрати годувальника у відповідності до статті 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (Закон №2262-ХІІ), внаслідок втрати годувальника, що помер, ОСОБА_2 .
Однак відповідач відмовив у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника з підстав того, що згідно матеріалів ЕПС не підтверджено відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою).
З цим рішенням відповідача позивач не погодилася, вважала його протиправним, незаконним та таким, що порушує її права на належний соціальний захист у вигляді пенсії по втраті годувальника, оскільки довідкою від 14.04.2026 №15, виданою ОСББ "Калина", підтверджено факт спільного проживання позивача зі своїм чоловіком протягом періоду з 2005 року по день його смерті.
Відповідач надав суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що Головним управлінням прийняте рішення № 916040808915 від 27.04.2026 про відмову в перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, встановлено, що адреса проживання померлого годувальника не збігається з адресою проживання заявниці, а довідка від 14 квітня 2026 року № 15 про те, що позивач дійсно проживала за адресою померлого чоловіка, видана ОСББ «Калина», не може бути взята до уваги при перерахунку пенсії, оскільки ОСББ «Калина» не належить до органів місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 2.11 Розділу ІІ Постанови Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. 
Отже, відповідач стверджував, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є правомірним та вмотивованим.
20.07.2026 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Однак ця заява по суті справи до уваги судом не береться, адже згідно частини третьої статті 263 КАС України, заявами по суті у цій категорії справ є лише позов та відзив. 
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 28.05.2004, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 /а.с. 9/.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом Департаментом "Центр надання адміністративних послуг Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 06.04.2026, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 10/.
Згідно паспорта позивача серії НОМЕР_3 , виданого 03.11.1999 Автозаводським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 зареєстрована з 16.01.1998 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 7/.
Згідно довідки від 14.04.2026 №15, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Калина", ОСОБА_1 постійно проживала за адресою АДРЕСА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 протягом періоду з 2005 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаний період вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та пов`язані між собою взаємними правами та обов`язками, що притаманні членам сім`ї /а.с. 11/.
20.04.2026 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою та документами для переходу на інший вид пенсії, а саме про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і рішенням від 27.04.2026 №916040808915 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки позивач та померлий годувальник були зареєстровані за різними адресами /а.с. 12-13/.
Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника , позивач звернулася із цим позовом до суду.

Норми права, які підлягають застосуванню
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
За приписами частини першої статті 9 Закону №1058-IVвідповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
За приписами частини 2статті 36 Закону № 1058-IVнепрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
При цьому, відповідно до частини першої та другої статті 38 Закону №1058-IVпенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
Пунктом 3 частини першої статті 45 Закону №1058-IVтакож передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).
Пунктом 2.3 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також надаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи, якій призначається пенсія (надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків), та померлого годувальника (надається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або документ, що посвідчує особу, зазначений у пункті 2.9 цього розділу, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів, закладів освіти за кордоном про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) документи про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) відомості про місце проживання;
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).
Згідно з п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

Висновки щодо правозастосування
Згідно з копією паспорта громадянина України серії серії НОМЕР_3 , виданого 03.11.1999 Автозаводським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_1 зареєстрована з 16.01.1998 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 7/.
Суд звертає увагу, що зазначена адреса є єдиною адресою реєстрації проживання, зазначеною в паспорті позивача з 1998 року, навіть після реєстрації шлюбу в 2004 році ОСОБА_1 була зареєстрована за цією адресою. 
Згідно довідки від 14.04.2026 №15, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Калина", підтверджено, що ОСОБА_1 постійно проживала за адресою АДРЕСА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 протягом періоду з 2005 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаний період вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та пов`язані між собою взаємними правами та обов`язками, що притаманні членам сім`ї /а.с. 11/.
На противагу доводу відповідача, викладеному у спірному рішенні та відзиві, суд зауважує, що вказаний документ відноситься до визначених у п. 2.11 Порядку №22-1 інших документів, що підтверджують факт проживання разом з годувальником за однією адресою.
При цьому, п. 2.11 Порядку №22-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування, а вжите у такому пункті слово "зокрема" означає виділення документів органів місцевого самоврядування з поміж інших документів, тобто, "в тому числі", "серед іншого".
Крім того, чинне законодавство у даному випадку не обмежує право особи підтвердити факт спільного проживання якимось певним документом, надаючи їй право самостійно обирати, яким саме документом підтвердити цей факт.
Отже, наданими позивачем документами підтверджено факт її спільного проживання за адресою померлого чоловіка. Будь-яких інших зауважень до поданих документів у пенсійного органу не виникло.
Враховуючи вказане, оскільки позивач є дружиною померлого годувальника до дня його смерті, перебувала на його утриманні, спільно проживала та отримує пенсію за віком, вона має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Зазначене дає підстави констатувати, що право позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника порушено, а рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.04.2026 №916040808915 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести позивача, починаючи із 27.04.2026 на пенсію по втраті годувальника, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, якою врегульовано питання строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З матеріалів справи слідує, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, рішенням якого позивачу відмовлено в переведені на інший вид пенсії.
Тож дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.
Відтак, зважаючи на положення пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV, суд, застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести позивача, починаючи із 20.04.2026 (з дати звернення, а не як просить позивач з 27.04.2026), на пенсію по втраті годувальника відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Покладення такого обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Отже позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити. 

Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при поданні позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн. З огляду на ухвалення рішення про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15,м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ20551088 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.04.2026 №916040808915 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з 20.04.2026 на пенсію в разі втрати годувальника згідно заяви від 20.04.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя | | І.С. Шевяков