ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/1389/26
Провадження № 33/820/596/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Жирновського О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2026 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнуто з нього на користь держави 665 грн 60 коп судового збору. 
За постановою суду, 23 травня 2026 року о 17 год 39 хв у с.Полянь на вул. Вишневій, 11 ОСОБА_1 керував колісним трактором марки "ЮМЗ-6КЛ", державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Citroen C4 Picasso, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . 
Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.13.3, 13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Славутського міськрайонного суду від 17 червня 2026 року, вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначав, що повний текст судового рішення він отримав 26 червня 2026 року, що підтверджується роздруківкою поштового трекеру. Тому вважав, що пропустив строк з незалежних від нього причин та умов, які слід визнати поважними. 
Уважав, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушеннями конституційних принципів прав людини, норм матеріального та процесуального права України.
Зазначав, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не виконав вимог чинного законодавства та не повною мірою дослідив усі обставини справи.
Посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не є належними і допустимими доказами.
Зауважував, що матеріали справи не містять доказів, які доводять його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, а очевидців зіткнення трактора чи сівалки з автомобілем немає. 
Наголошував, що показання потерпілої ОСОБА_2 про його причетність до ДТП є її особистим суб`єктивним припущенням, яке не можна розцінювати як доказ.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення представника потерпілої адвоката Жирновського О.О. проти задоволення апеляційної скарги, приходжу до висновку про таке.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Правила Дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України – п.п.1.1.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими – п.п.1.3.
Згідно з п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Відповідно до п.13.3 Правил дорожнього руху України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджена сукупністю доказів, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №673754 від 23 травня 2026 року;
- схемою місця ДТП від 23 травня 2026 року, на якій відображене місце розташування транспортних засобів, ширина дороги, габарити транспортного засобу - трактора марки "ЮМЗ-6 КЛ", державний номерний знак НОМЕР_1 , та сівалки, яка була приєднана до трактора, пошкодження виявлені на автомобілі Citroen C4 Picasso, державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- фототаблицями на яких відображено, що транспортний засіб ОСОБА_2 внаслідок ДТП зазнав механічних пошкоджень;
- відеозаписами та фотознімками, долученими потерпілою ОСОБА_2 , на яких відображені пошкодження її транспортного засобу після ДТП, а також рух трактора під керуванням водія ОСОБА_3 та трактора марки "ЮМЗ-6 КЛ", державний номерний знак НОМЕР_1 , із сівалкою, під керуванням ОСОБА_1 та ширина дороги, яка не дозволяла проїхати трактору із сівалкою, не зачепивши її автомобіля. 
У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину не визнав. Указував, що дійсно він зазначеного дня, часу та місці проїжджав на тракторі, однак наїзду на припаркований автомобіль не скоював.
Водночас апеляційний суд уважає, що в цьому випадку причиною ДТП було порушення саме водієм ОСОБА_1 вимог п.п.13.1, 13.3 ПДР – не дотримувався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль марки Citroen C4 Picasso, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі, власником якого є ОСОБА_2 .
Зокрема, саме водій ОСОБА_1 не переконався в забезпеченні безпеки дорожнього руху.
Суд першої інстанції, ретельно проаналізувавши досліджені докази, навівши відповідні мотиви, з чим погоджується апеляційний суд, дійшов переконливого та обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є доведеною.
Показання ж потерпілої ОСОБА_2 є послідовними, узгоджуються з іншими доказами у справі та досліджені судом першої інстанції в повному обсязі, підстав їм не довіряти немає.
Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі, на думку апеляційного суду є безпідставними, бо з постанови суду першої інстанції вбачається, що ним ураховано та вказано в постанові всі зазначені в матеріалах справи докази.
Посилання апеляційної скарги про необхідність призначення автотехнічної експертизи для встановлення механізму ДТП є необґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.273 КУпАП України, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Судова автотехнічна експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення у справі експертизи.
Окрім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 мав об`єктивну реальну можливість з власної ініціативи звернутися до сеціалізованої експертної установи з заявою про призначення автотехнічної експертизи та узгодити питання експертизи, однак, цим правом не скористався.
На переконання апеляційного суду, очевидне порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України не потребує доведення цього факту висновком автотехнічної експертизи, тобто, використання спеціальних знань.
Переконливих доводів, які би свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, матеріали справи не містять, та не надано таких у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Окрім цього, відповідно до ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції перевіряє встановлені судом першої інстанції обставини.
Обставини ДТП були повно та всебічно встановлені судом першої інстанції на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, а правова оцінка дій учасників ДТП не потребувала спеціальних технічних знань для встановлення законного рішення. 
Інші доводи та пояснення, наведені в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду, їм була надана належна перевірка.
Водночас підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.