ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/664/26

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 (суддя Олійник В.М.) в адміністративній справі №160/664/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування довідки і наказів, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 звернувся через систему “Електронний суд” до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, з урахуванням уточнень позовної заяви від 06.02.2026 року, до відповідача-1: військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-3: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-4: військової частини НОМЕР_2 , в якій просить:
визнати дії військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.12.2025 року під час винесення довідки “Про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби” - протиправними;
визнати довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 про визнання ОСОБА_1 “придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони” протиправною;
скасувати довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 про визнання ОСОБА_1 “придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони”;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений наказ (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 21.12.2025 №2603-М “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” в частині призову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №420 від 21.12.2025 року в частині призначення на посаду та зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , або іншу військову частину, в якій ОСОБА_1 буде проходити військову службу на момент закінчення розгляду справи по суті - звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу Військової частини;
стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) солідарно, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 судові витрати, які полягають у сплаті судового збору та послуг представника в загальній сумі 25000 грн.
Підставами позову є обставини та доводи, якими позивач обґрунтовує незаконність прийнятих рішень, дій і наказів суб`єктів владних повноважень та військових частин.
1.Примусове доставлення: позивача було примусово доставлено до будівлі ТЦК та СП. 
2.Порушення під час проходження ВЛК: медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 проводився у позанормовий час (з 18:30 до 23:50) та неналежним чином (зокрема, без необхідних вимірювань якості зору), внаслідок чого була винесена протиправна довідка № 2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 про придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП тощо.
3.Неправомірність призову та зарахування до частин: на підставі оскаржуваної довідки ВЛК начальником ТЦК та СП було видано наказ про призов на військову службу під час мобілізації № 2603-М від 21.12.2025, а командиром військової частини НОМЕР_1 — наказ № 420 від 21.12.2025 про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу, які позивач вважає протиправними через незаконність самого висновку ВЛК та процедури мобілізації.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 року у задоволені вимог позову відмовлено.
Суд відмовив у задоволенні позову, виходячи з практики та позицій відповідачів:
1.Дискреційні повноваження ВЛК: питання наявності чи відсутності захворювань за результатами медичного обстеження та визначення ступеня придатності належить до виключної компетенції військово-лікарської комісії. Згідно з позицією Верховного Суду, суди не повинні переоцінювати медичні діагнози та вирішувати, чи підпадає особа під конкретні статті розкладу хвороб.
2.Порядок оскарження рішень ВЛК: відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (наказ Міноборони № 402), рішення позаштатних ВЛК (до яких належить комісія при ТЦК та СП) належить оскаржувати до ВЛК вищого рівня (регіональних комісій або Центральної ВЛК), а не одразу в судовому порядку.
3.Відсутність спору з окремими відповідачами: стосовно військової частини НОМЕР_2 суд встановив відсутність жодних виданих наказів про зарахування позивача до її списків, що підтверджено матеріалами справи та довідками командування, тобто спір із цим відповідачем фактично був відсутній.
У відзиві ІНФОРМАЦІЯ_5 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
20.12.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пройшов медичний огляд у штатній постійно діючій військово-лікарській комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 і за результатами медичного огляду визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, 03, охорони на підставі статті 23 “В”, ЗО “Б” графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві (довідка ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 №2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 від 21.12.2025 №2603-М “Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період” 21.12.2025 року ОСОБА_1 призвано на військову службу за мобілізацією та відправлено для зарахування в військову частину НОМЕР_1 .
21.12.2025 року ОСОБА_1 було доставлено до військової частини НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №420 від 21.12.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №34/8/8275 від 23.12.2025 року представнику позивача (у відповідь на адвокатський запит) надіслано: копію довідки військово-лікарської комісії №2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 та копію витягу з наказу №2603-М від 21.12.2025 року.
Судом встановлено, що відповідно до довідок командира військової частини НОМЕР_2 №523 від 22.01.2026 року, №533 від 22.01.2026 року наказів про включення ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 не видавалося.
ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню: довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 про визнання ОСОБА_1 “придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони”; наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 21.12.2025 №2603-М “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” в частині призову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №420 від 21.12.2025 року в частині призначення на посаду та зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543-XII (Закон №3543-ХІІ).
Чистинами 5, 6 статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
В період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII встановлено, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Порядок №560).
Відповідно до пунктів 49, 50 Порядку №560, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки.
Під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації (пункт 52 Порядку №560).
Згідно пункту 54 Порядку №560, у ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). 
Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., №5, ст.409), або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.
В разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.
Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
В разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За приписами ст.261 КУпАП України визначено, що про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. В разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.
Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.
Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.
Відповідно до пункту 94 Порядку №560 до складу військових команд включаються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я, не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та за результатами професійно-психологічного відбору відповідають вимогам проходження військової служби у визначеному виді, окремому роді військ.
Повертаючись до матеріалів справи, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до матеріалів справи та медичної документації КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» встановлено, що ОСОБА_1 має ускладнену міопію високого ступеня, периферичну дегенерацію (дистрофія) сітківки обох очей, а саме: -10.5 лівого ока та -11.5 правого ока
Відповідно до міжнародних та національних медичних стандартів, протоколів та клінічних рекомендацій з офтальмології, в Україні відповідно до клінічного протоколу «Порушення рефракції та акомодації» (Наказ МОЗ України № 827), встановлено, що зазначений діагноз:
-ускладнена міопія високого ступеня та периферична дегенерація (дистрофія) сітківки обох очей – це серйозний офтальмологічний діагноз, що потребує постійного медичного контролю для запобігання втраті зору.
Основна небезпека периферичної дегенерації полягає в тому, що витончена сітківка може порватися. Через розрив рідина зі склоподібного тіла може проникнути під сітківку, викликавши її відшарування - критичний стан, що вимагає термінової хірургічної операції. 
При цьому діагнозі протипоказані види активності, пов`язані з різким перепадом тиску, ударами та струсами.
Тож, аналізуючи доводи сторін щодо дотримання процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації, суд констатує допущення відповідачами значної кількості порушень процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації, а саме: здійснення відеофіксації оповіщення військовозобов`язаного, перевірку даних військово-облікового документа позивача із використанням даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів із застосуванням вищенаведених технічних пристроїв, виписування та вручення повістки позивачеві, складання акту про відмову в отриманні позивачем повістки, відповідачами суду не надано.
Приписами п.79 Порядку №1487 встановлено, що право на затримання військовозобов`язаного (у разі порушення військовозобов`язаним правил військового обліку) і доставлення його до ТЦК та СП , має лише поліцейський, який має скласти відповідний протокол про таке затримання.
Проте інформації, що позивача було доставлено поліцейським та було складено відповідний протокол про таке затримання, матеріали справи не містять, а відповідачі цієї інформації також не надавали.
Разом з тим, відповідно до діючого законодавства вбачається, що у разі порушення правил військового обліку та відмови отримання повістки особу працівниками поліції може бути доставлено до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а не з метою мобілізації вказаної особи.
Сам факт доставлення особи до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення та встановлення працівниками ТЦК та СП даних, що особа є військовозобов`язаною та підлягає мобілізації не свідчить про те, що ТЦК та СП має право здійснити негайну мобілізацію такої особи без дотримання процедури мобілізації, зокрема, вручення особі повістки, а в разі відмови її отримання – складання акту відмови від отримання повістки.
Положеннями п.п. 27, 28 Порядку №560 передбачено, що виклик військовозобов`язаних для призову на військову службу під час мобілізації здійснюється шляхом вручення повістки.
Докази вручення повістки військовозобов`язаному містяться в п. 41 Порядку №560.
Вказаних доказів відповідачами суду не надано як і не надано доказів, що позивача викликали раніше і він не з`являвся до ТЦК для уточнення даних.
Також, відповідачами до суду не було надано копію картки професійно-психологічного відбору кандидата для проходження військової служби за мобілізацією.
Відповідно до п.94 Порядку №560 до складу військових команд включаються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я, не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та за результатами професійно-психологічного відбору відповідають вимогам проходження військової служби у визначеному виді, окремому роді військ.
Таким чином, начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 порушено порядок проведення призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 8 Конституції України, за наведених обставин були відсутні підстави для прийняття рішення про призов позивача на військову службу під час мобілізації.
Будь-які обмеження прав і свобод, мають бути законними, повинні мати легітимну мету, повинні бути необхідними в демократичному суспільстві для досягнення легітимної мети.
Перевіряючи оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, яке зумовило звернення позивача до суду з цим позовом, на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить висновку, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; упереджено та нерозсудливо. 
Таким чином, стосовно примусового доставлення колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 29 Конституції України та законів України, представники ТЦК та СП не мають повноважень самостійно здійснювати примусове затримання та доставлення громадян до приміщень ТЦК. 
Таке право (виключно у вигляді адміністративного затримання за наявності правових підстав) мають лише органи Національної поліції.
Примусове утримання позивача унеможливило реалізацію його права на захист, вільне пересування та добровільне надання документів, що підтверджують право на відстрочку чи реальний стан здоров`я.
Стосовно порушень під час проходження ВЛК, колегія суддів зазначає, що наказ Міністерства оборони України № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» визначає чіткий алгоритм та стандарти проведення медичного огляду.
Проведення ВЛК у позанормовий час (з 18:30 до 23:50) свідчить про поспіх, відсутність можливості залучити необхідне медичне обладнання та профільних лікарів-спеціалістів (зокрема, офтальмолога для вимірювання якості зору). 
Висновок про придатність за статтею 23 «В» та 30 «Б» графи II Розкладу хвороб був зроблений поверхнево, без проведення обов`язкових лабораторних досліджень та інструментальних замірів. 
Щодо неправомірності наказів про призов та зарахування, слід зазначити наступне.
Призов за мобілізацією є результатом послідовних дій. 
Якщо початкові етапи (доставлення, медичний огляд) відбулися із грубим порушенням закону, то й завершальні акти індивідуальної дії є протиправними.
Оскільки довідка ВЛК була винесена з порушенням процедури, наказ начальника ТЦК та СП №2603-М від 21.12.2025 не має належної правової підстави. Як наслідок, наказ командира в/ч НОМЕР_1 №420 про зарахування позивача до списків особового складу також підлягає скасуванню, оскільки базується на незаконному призові. 
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. 
Наведе є правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, цей висновок прямо підтверджує, що оскільки наказ ТЦК про призов безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 (позбавляє його свободи, змінює його цивільний статус на військовий, покладає нові обов`язки), він має повне право оскаржувати цей акт індивідуальної дії в суді, оскільки наявне фактичне порушення його прав.
Стосовно правомірності оскарження наказів про призов та зарахування до списків особового складу, позивач зазначає, що право на оскарження індивідуального акта субєкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із субєктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.
Відповідно до встановлених обставин цієї справи, порушення прав позивача має послідовний характер, де кожен наступний протиправний акт базується на попередньому протиправному діянні суб`єкта владних повноважень:
1.Позивача було примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_9 у порушення ст. 29 Конституції України, що обмежило його свободу та можливість належним чином захистити свої права.
2.В умовах психологічного тиску та обмеження свободи, медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 проводився у позанормовий нічний час (з 18:30 до 23:50) з грубим порушенням вимог Положення, затвердженого Наказом МОУ № 402, зокрема, без проведення обов`язкових інструментальних вимірювань якості зору позивача. 
Таким чином, довідка ВЛК № 2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 є юридично дефектною та такою, що винесена на підставі поверхневого й неповного обстеження.
3.Видання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №2603-М від 21.12.2025 про призов та наказу командира в/ч НОМЕР_1 №420 від 21.12.2025 про зарахування до списків особового складу є прямим наслідком вищевказаних протиправних дій.
Оскільки оскаржувані накази ТЦК та командира військової частини безпосередньо порушують конституційне право позивача на свободу та особисту недоторканність, а також право на належне медичне забезпечення, вони мають бути визнані протиправними та скасовані судом з метою відновлення фактично порушеного права особи, а не абстрактного захисту законності.
Щодо доводів, що скасування подібних наказів після їх реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії про прийняття на військову службу за призовом до військової частини порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, колегія суддів зазначає наступне.
В даному випадку має місце, порушення принципу "право не може виникати з правопорушення".
Принцип правової визначеності та стабільності публічно-правових відносин не може захищати акти суб`єкта владних повноважень, які були прийняті внаслідок грубого свавілля, насильства та протиправних дій (примусове затримання, нічне ВЛК). 
Захист "стабільності" відносин, які виникли внаслідок правопорушення, є нівелюванням самої суті правосуддя.
Твердження, що відбулося "вичерпання дії акта" є помилковим, оскільки Наказ про призов триває у часі, тобто має триваючий характер.
Крім того, Наказ про призов за мобілізацією не є актом, який повністю припинив свій правовий вплив. 
Він є початком для виникнення нового правового статусу особи (із цивільного на військовослужбовця) та є першопричиною обмеження його прав (обмеження свободи пересування, обов`язок виконувати накази тощо).
Правові наслідки цього наказу тривають кожен день, поки особа перебуває на службі.
Таким чином, якщо суд відмовить у скасуванні наказу лише тому, що він "реалізований", позивач залишається без жодного способу захисту свого порушеного права.
Це є прямим порушенням статті 5 (Право на свободу та особисту недоторканність) та статті 13 (Право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, щодо тверджень про те, що оскаржуваний наказ вичерпав свою дію у зв`язку з його реалізацією, колегія суддів зазначає наступне.
Правова визначеність не може існувати там, де акт індивідуальної дії прийнято внаслідок грубого та очевидного порушення фундаментальних прав людини (ст. 29 Конституції України) — примусового утримання та проведення ВЛК у нічний час без належного обстеження. 
Стабільність публічно-правових відносин не може досягатися шляхом легітимізації протиправних дій суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок неповного з`ясування обставин та порушення норм матеріального права, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні позову дійшов помилкових висновків, а отже апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до вимог частини 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 8074,00 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу то колегія суддів зазначає, що на момент винесення постанови відповідні докази представником не подані.
Керуючись ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 в адміністративній справі №160/664/26 скасувати.
Позов задовольнити.
Визнати дії військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.12.2025 року під час винесення довідки “Про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби” – протиправними.
Визнати довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 про визнання ОСОБА_1 “придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони” протиправною.
Скасувати довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2025-1220-2017-4707-7 від 20.12.2025 про визнання ОСОБА_1 “придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони”.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 був складений наказ (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 21.12.2025 №2603-М “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” в частині призову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №420 від 21.12.2025 року в частині призначення на посаду та зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , або іншу військову частину, в якій ОСОБА_1 буде проходити військову службу на момент закінчення розгляду справи по суті - звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу Військової частини.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги (у загальному розмірі 8074,00 грн) та в рівних частинах у розмірі 2691,33 грн, з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 вересня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 08 вересня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова