ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/309/26 Справа № 211/10477/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні зам участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності    ОСОБА_1 
та її захисника     адвоката Новака АМ.,
апеляційну скаргу адвоката Кіщак А.А., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, яка перебуває на посаді судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., 
ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 01 вересня 2025 року о 17:56 год. по вул. Соборності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керувала транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі відмовилась. Правопорушення зафіксовано на службовий портативний відео реєстратор підвищеної міцності video Badge VB-400: 475180, 475346, 474715. Факт руху – мобільний телефон Айфон 11 про.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Кіщак А.А. просить скасувати постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2025 року, провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 . 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що оскаржена постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи та не дослідженням і ненаданням оцінки всім доказам в справі.
Звертає увагу, що хоча відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, зафіксовано рух транспортного засобу, але номерний знак автомобіля не можливо встановити. Зупинку транспортного засобу Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 не було зафіксовано на жодний технічний пристрій.
Звертає увагу, що перелік дозволених для застосуванні технічних пристроїв, а також вимоги щодо їх використання прописані в Інструкції із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функції фото, кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України від 18.12.2018 р. №1026. Проте, в даному переліку відсутні такі пристрої фото- чи відеофіксації як «мобільні телефони» чи «смартфони», тим більше, приватні. Тому, надані із власного пристрою патрульного поліцейського відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі.
Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водія на встановлення стану сп`яніння. Так, протокол про адміністративне правопорушення був складений раніше, ніж направлення водія на огляд. Таке направлення було складене після протоколу всупереч Інструкції №1452/735, а саме о 18:36 год. Згідно відеозапису поліцейські у цей час навіть не було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння.
Звертає увагу, що до протоколу від 01.09.2025 року серії ЕПР1 №440662 додається картка обліку порушення. Проте, така картка була сформована лише 02.09.2025 р., що також говорить про недостовірність відомостей, зазначених у протоколі.
Зауважує, що право ОСОБА_1 на захист було порушено, оскільки вона бажала скористатися таким правом та мати захисника, про що повідомила працівника поліції, проте поліцейській продовжив розглядати адміністративну справу.
Наголошує, що наявні в справі докази не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР та відповідно наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У доповненні до апеляційної скарги адвокат Кіщак А.А. зазначила, що на відеозаписі з мобільного телефону відсутні дата та час відео зйомки. Ні відеозапис з телефону, ні відеозаписи з нагрудних реєстраторів поліцейських також не доводять поза розумним сумнівом факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зупинка транспортного засобу на відеозаписі не зафікована.
Під час проголошення протоколу поліцейський оголосив лише про те, що свідки не залучалися оскільки був відеозапис, та не оголосив, що як додатки до протоколу в останньому зазначені направлення та картка обліку правопорушення, які на момент підписання протоколу були відсутні.
Наголошує, що направлення було виготовлене та надано на ознайомлення ОСОБА_1 через 04.49 хвилин з моменту його оголошення, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 о 18:38:50 годин. Теж саме стосується і акта огляду на стан сп`яніння, який зазначений в протоколі, але не пред`являвся для ознайомлення ОСОБА_1 .
Оскільки були відсутні підстави для застосування кайданок, тому неодноразові висловлювання поліцейськими ОСОБА_1 погроз зі сторони поліцейських затриманням з застосуванням кайданок є нічим іншим, як психологічним тиском, якій вплинув на її поведінку так як викликала обґрунтовані побоювання у можливому застосуванні до неї поліцейськими також і фізичної сили. Тому є очевидним, що у ОСОБА_1 були всі підстави боятися будь-куди їхати з поліцейськими, які з будь-яких підстав висловлювали щодо неї погрози затримання з застосуванням кайданок.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Новак А.М. просили апеляційну скаргу захисника, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. 

Висновки суду:

Заслухавши апелянтів, свідків, перевіривши матеріали справи та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до наступних висновків:
Згідно зі ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою судді суду 1-ї інстанції ОСОБА_1 визнано винною в тому 14 листопада 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 01 вересня 2025 року о 17:56 год. по вул. Соборності в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керувала транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та медичному закладі відмовилась, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП.
Обгрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суддя послався на фактичні дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зафіксовані поліцейським за допомогою відеозапису обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, дані акту огляду та направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд вважає вказані висновки суду 1-ї інстанції обгрунтованими виходячи із наступного.
Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху (далі ПДР) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
За приписами ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).
Відповідно до п. 2 р. 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п. 3 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Як вбачається з наданих суду відеоматеріалів, автомобіль, під керуванням поліцейських, слідує за автомобілем чорного кольору типу кросовер із знаком виробника Hyundai, який під час виконання повороту праворуч ледве на зіткнувся із автомобілем білого кольору на зустрічній смузі руху (clip 3). З даними цього відеофайлу, виконаного боді-камерою поліцейського, узгоджуються дані відеофайлу IMG_2974, знятого мобільним телефоном працівника поліції, оскільки відображають одні і ті же події. Останнім відеофайлом зафіксовано рух того ж самого автомобіля до його зупинки на внутрішньо дворовій парковці. Послідуючі події послідовно зафіксовані на відеофайлах, виконаними бодікамерами поліцейських. 
Після зупинки автомобіля до нього підходить поліцейський, а з водійського місця автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , вийшла ОСОБА_1 . При цьому працював двигун автомобіля Hyundai. На питання ОСОБА_1 про причину вимоги поліцейського пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, поліцейський відповів, що є підозра у вчиненні адміністративного правопорушення, неадекватна їзда, яка могла потягнути зіткнення автомобілів. При цьому ОСОБА_1 не заперечувала, що вона дійсно керувала автомобілем. Поліцейським було наголошено про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі ОСОБА_1 відповіла відмовою, двічі зазначивши це. Після чого останній були роз`яснені її права та повідомлено, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення (clip 0, clip 4). Обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі зафіксовані і на інших відеофайлах (clip 1, clip 2, clip 4). Поліцейським було наголошено про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами (clip 6). З відеозапису вбачаються наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Із початку спілкування поліцейський зазначив про наявність запаху алкоголю від ОСОБА_1 .
Таким чином, долученими до справи матеріалами відеозапису об`єктивно, поза розумним сумнівом, підтверджуються обставини того, що ОСОБА_3 керувала транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу поліцейського відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу та в закладі охорони здоров`я.
Ці обставини підтвердили і допитані в суді працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Так само ці обставини викладені і в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР-1 №440662 від 01.09.2025 р.
Апеляційний суд вважає, що суддя суду 1-ї інстанції дав належну оцінку наданим суду доказам, відповідно до них встановив фактичні обставини вчинення правопорушення та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Тому доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, а навпаки, спростовуються ними.
Твердження про те, що при судовому розгляді не було доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються матеріалами відеофіксації, де крім іншого і сама ОСОБА_1 не заперечувала, що керувала належним їй автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому приїхала за місцем свого фактичного проживання.
Щодо тверджень апеляційної скарги про недопустимість в якості доказу відеозапису, зробленого поліцейським за допомогою особистого мобільного телефону, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
КУпАП не містить розкриття поняття допустимого доказу. З огляду на що апеляційний суд для вирішення цього питання керується приписами найбільш ближчого інституту процесуального права – кримінальним процесуальним законом.
Згідно ст.ст.86,87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Повертаючись до справи, що розглядається слід зазначити, що КУпАП не передбачає будь-яких заборон щодо використання поліцейським особистого мобільного телефону для відеофіксації правопорушення. Крім того, апелянтом не зазначено, а судом не встановлено будь-якого істотного порушення прав та свобод ОСОБА_1 при застосуванні поліцейським для відеофіксаціїї правопорушення особистого мобільного телефону.
Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19 зазначав, що оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. 
Оскільки, зафіксовані поліцейським за допомогою особистого мобільного телефону фактичні обставини узгоджуються та підтверджуються іншими доказами, апеляційний суд не вважає слушними твердження апеляційної скарги про недопустимість їх в якості доказів по справі.
Твердження апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_6 на захист тим, що їй не було надано можливості скористатись послугами адвоката під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право саме при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. 
За приписами ст.221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення віднесено до повноважень суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. А при розгляді даної справи як в суді 1-ї інстанції так і в апеляційному суді інтереси ОСОБА_1 підтримували адвокати, які надавали відповідну правову допомогу.
Як вже зазначалось, за приписами ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вказана норма не містить вимоги складання направлення на огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Оформлення такого направлення передбачено Інструкцією для випадків направлення водія на огляд на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я
Згідно п.8 р. 2 Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Аналіз вказаного припису свідчить про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння оформлюється в разі необхідності проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. У справі, що розглядається, встановлено, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я. В зв`язку із чим потреби в оформленні направлення на огляд у закладі охорони здоров`я потреби не було. Тому апеляційний суд вважає, що вказаний документ, як і час його складання не мають значення для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Картка обліку порушення є внутрішнім документом інформаційної системи Armor і на думку апеляційного суду сама по собі, як і час її складання не мають доказового значення для справи, що розглядається.
Матеріали відеофіксації свідчать про те, що первинно ОСОБА_1 відмовлялась надати поліцейським документи на підтвердження своєї особи та права керування транспортним засобом. В зв`язку із чим їй було роз`яснено, що для з`ясування даних про її особу та складання протоколу про адміністративне правопорушення її може бути затримано, при необхідності і із застосуванням кайданок. Після того, як ОСОБА_1 надала документи, що встановлюють її особу, питання про її адміністративне затримання працівниками поліції не поновлювалось. Апеляційний суд вважає, що в даному випадку роз`яснення поліцейських відповідало вимогам ст.ст.260,261 КУпАП, які передбачають підстави адміністративного затримання. Надані відеоматеріали не свідчать про здійснення психологічного тиску на ОСОБА_3 з боку поліцейських, і такі апеляційні твердження ні є слушними.
Допитані в апеляційному суді поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що первинну інформацію про можливе знаходження водія в стані алкогольного сп`яніння вони отримали від чергового управління поліції та свого керівника патрульно постової служби. Коли вони виявили зазначений їм автомобіль Hyundai Tucson, то звернули увагу на неадекватну поведінку водія при виконанні маневру повороту. На спецсигнал водій не реагував, а заїхав на дворову парковку. Коли вони підійшли до автомобіля і стали спілкуватись із водієм, а це була ОСОБА_1 , то виявили від неї запах алкоголю. В зв`язку із чим їй і було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку.
В судовому засіданні захисник Новак А.М. наполягав на допиті тих працівників поліції, які повідомили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про можливе знаходження ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. А відмова в такому клопотанні захисник вважав суттєвою неповнотою при розгляді цієї справи, в тому числі і для з`ясування підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..
Проте, як встановлено в суді фактично ОСОБА_1 вимогу поліцейських зупинитись не виконала, а продовжила рух, поки не заїхала во двір житлового будинку, де тимчасово мешкає, про що свідчить наданий відеозапис (clip 2), і що підтвердила в суді сама ОСОБА_1 . В послідуючому поліцейські самі виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та висунули вимогу про проходження нею огляду на стан сп`яніння. 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що дані про те, яким чином та від кого поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали первинну інформацію про можливе керування водієм автомобіля Hyundai Tucson в стані алкогольного сп`яніння, не має значення для вирішення питання про винність чи невинність ОСОБА_1 .
Під час апеляційного розгляду обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, тобто в установленому законом порядку, судом встановлено не було, та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано. Достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконала свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшла на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні твердження про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому задоволенню не підлягають.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови судді 1-ї інстанції та закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кіщак А.А., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин