ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2/381/1668/26
381/3787/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Гапонюк І.В., Яковенко Д.Р.,
за участю представника позивача Недвига Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом Заступника керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Фастівської районної державної адміністрації, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Кожанської селищної ради, ОСОБА_1 , Третя особа – Інститут археології Національної академії наук України про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав та визнання недійсним рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
15 липня 2025 року Заступник керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Фастівської районної державної адміністрації, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України з позовом до Кожанської селищної ради, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав та визнання недійсним рішення. В своєму позові посилається на те, що здійснюючи передбачені ст. 131-1 Конституції України та 23 Закону України «Про прокуратуру» повноваження Фастівською окружною прокуратурою встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді.
Рішенням Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 10.02.2021 № 30-58-04-УШ у приватну власність надано ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3224987601:01:006:0118, площею 0,7 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.02.2021 державного реєстратора Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку і він є її власником до цього часу.
Водночас, вивченням законності передачі у приватну власність вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3224987601:01:006:0118 площею 0,7 га встановлено порушення вимог Закону України«Про охорону культурної спадщини» та Земельного кодексу України виходячи з наступного.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 928 об`єкт культурної спадщини «Малополовецький археологічний комплекс» у межах с. Малополовецьке, с. Яхни Кожанської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятку археології національного значення з охоронним номером № 100025-Н.
Відповідно до інформації з Інституту археології Національної академії наук України від 10.10.2024 № 125/01-16-567 до реєстру нерухомих пам`яток України встановлено, що до реєстру нерухомих пам`яток України національного значення під назвою «Малополовецький археологічний комплекс» (охоронний номер 100025-Н) занесено два головних об`єкти центральної частини Малополовецького археологічного комплексу – поселення Малополовецьке -2 та могильник ОСОБА_2 – 3.
Малополовецьке – 2 Поселення відносять до трипільської культури (етап ВІІ) середньодніпровської культури, бабинської культури, малополовецький тип, комарівська культура, білогрудівська культура. Скіфський час, черняхівська культура, давньоруський час, період пізнього середньовіччя.
Пам`ятка розташована на лівому березі річки Суботь (права притока річки Кам`янки- ліва притока річки Рось- права притока Дніпра), на орному полі між західною околицею с. Малополовецьке та східною околицею с. Яхни. Займає розсічені балками схили чорноземної тераси лівого берега річки Суботь. Загальна площа складає близько 40 га, потужність культурного шару 04-07 метри, простежено просторову локалізацію різночасних знахідок.
З урахуванням особливостей топографії та розповсюдження знахідок виділяють 5 окремих ділянок: Малополовецьке -2А, 2Б, 2В, 2Г, 2Д, які для більшості епох являють собою окремі поселення або висілки (якщо межі між ділянками В і Г досить умовні, то ділянки А, Б та Д відокремлені від інших топографічно).
Пам`ятку відкрито у 1991 році ОСОБА_3 , у 1992 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 провели розкопки на дільниці 2А (розкоп А-1992) і західної периферії ділянки 2В (розкоп Б-1992, пунктирна траншея).
У 1993 продовжено роботи на дільницях 2А (розкоп А-1993 р. —. ОСОБА_7 ; розкоп Д-1993 р. — ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ); 2В (розкопи В та Г-1993 р. — ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ). 
Роботи1992-1993 проведені за відкритими листами ОСОБА_4 .. У 1996 році ОСОБА_3 провів розкопки на ділянках 2Г (розкоп Л-1996), 2В (розкоп Н-1996) і 2А (розкоп 0-1998). У 2006-2008 роках Фастівською археологічною експедицією ( ОСОБА_7 ) відновлено розкопки на ділянці 2А; вся поверхня ділянки була включена до єдиної сітки квадратів. 
У 2007 році центральну частину ділянки 2А було перерізано пошуковою траншеєю (155x1 м). Загалом на різних ділянках поселення розкопано 1511 м2, досліджено 26 різночасових об`єктів.
Ділянки Малополовецьке-2А та 2Б руйнуються оранкою. Ділянка 2В та більша частина ділянки 2Г знаходяться на землях запасу с. Яхни. Ділянка 2Д -під городами Яхнівського хутора.
Крім того, з Міністерства культури та інформаційної політики (скорочено МКІП, змінено назву на Міністерство культури та стратегічних комунікацій) від 15.07.2024 № 06/15/6371-24 отримано документацію на вказану пам`ятку, а саме копії паспорту та облікової картки.
Відповідно до паспорту пам`ятки «Багатошарове поселення Малополовецьке-ІІ», який складений 22.11.1994 обласним центром з охорони пам`яток історії археології та мистецтва Київського обласного управління культури поселення є важливим джерелом вивчення стародавньої історії України, поверхня пам`ятки ореться (копія паспорта долучається).
Відповідно до даних облікової картки, яка складена 22.11.1994, технічний стан вказаної пам`ятки є середнім.
Також на неї складений схематичний план розташування багатошарового поселення та складено його короткий опис (копія картки долучається).
Крім того, відповідно до вищевказаного листа Міністерства культури та інформаційної політики за результатами перевірки електронної бази документообігу МКІП не виявлено погоджень документації із землеустрою щодо надання у приватну власність чи користування особам земельних ділянок, у тому числі зазначених у запиті(на земельну ділянку 3224987601:01:006:0118,), яка розташована в межах с. Яхни Кожанської селищної територіальної громади, Фастівського району, Київської області та пам`ятки археології «Малополовецький археологічний комплекс», а також погоджень охоронних договорів на вказану пам`ятку.
Водночас, відповідно до вищевказаної інформації Інституту земельна ділянка з кадастровим номером 3224987601:01:006:0118, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , розташована на території поселення Малополовецьке -2Д (мал. 13, 25).
Також, зауважили, що у постанові від 13.11.2019 у справі № 728/1905/16-ц Верховний Суд зазначив, що невключення відомостей до Державного земельного кадастру про належність конкретної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення або про обмеження у використанні земельної ділянки саме для такої категорії земель не є підставою для невіднесення спірної земельної ділянки до такої категорії.
Просили визнати недійсним рішення Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 10.02.2021 № 30-58-04-VIII про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 3224987601:01:006:0118 площею 0,7 га для ведення особистого селянського господарства. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію даної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням речових прав щодо неї. Стягнути судовий збір. 
Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2025 року позовну заяву повернуто особі, що її подала.
15.12.2025 року Постановою Київського апеляційного суду ухвалу про повернення позовної заяви від 16.07.2025 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2026 року позовну заяву прийнято до свого провадження та залишено без руху. 
26.03.2026 року надійшов Лист від позивача з доданими матеріалами на виконання ухвали про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2026 року відкрито провадження у справі за позовом Заступника керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Фастівської районної державної адміністрації, Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Кожанської селищної ради, ОСОБА_1 , Третя особа – Інститут археології Національної академії наук України про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав та визнання недійсним рішення в порядку загального позовного провадження.
13.04.2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача про надання можливості забезпечити участь у судовому засіданні представників позивача в режимі відео конференції поза межами приміщення Фастівського міськрайонного суду з використанням власних технічних засобів через підсистему відеокоференцзв`язку ЄСІКС.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2026 року клопотання представника позивача задоволено та надано представникам позивача участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення Фастівського міськрайонного суду з використанням власних технічних засобів.
17.04.2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника Фастівської районної державної адміністрації про розгляд справи без їх участі.
24.04.2026 року через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від представника Міністерства культури України де зазначено, що об`єкт культурної спадщини «Малополовецький археологічний комплекс» у межах с. Малополовецьке, с. Яхни Кожанської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятку археології національного значення.
Археологічні пам`ятки мають значення не лише для держави, на території якої вони віднайдені, а й для людства загалом.
За результатами перевірки електронної бази документообігу Міністерства не виявлено погоджень документації із землеустрою щодо надання у власність чи користування фізичним та/або юридичним особам земельних ділянок, які розташовані в межах с. Малополовецьке, а також не виявлено погоджень охоронних договорів на вказану пам`ятку.
Просили прийняти до розгляду та врахувати доводи під час розгляду справи. Позов прокурора задовольнити.
24.04.2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника Міністерства культури України про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.
27.04.2026 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника Інституту археології Національної академії наук України про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2026 року клопотання представника третьої особи - Інституту археології Національної академії наук України задоволено та надано право брати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення Фастівського міськрайонного суду з використанням власних технічних засобів.
14.05.2026 через систему «електронний суд» надійшла заява від представника позивача про зміну назви позивача та предмет позову. 
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові.
Відповідачі до суду не з`явилися про час слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, про що в справі містяться поштові повідомлення.
Представник Третьої особи в судове засідання не з`явились (на відозв`язок не вийшли), клопотань, заяв до суду не надійшло. 
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. 
При розгляді справи, судом встановлено, що рішенням Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 10.02.2021 № 30-58-04-VIII передано у приватну власність відповідачу - ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3224987601:01:006:0118 площею 0,7 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 434887251 від 10.07.2025 року земельна ділянка з кадастровим номером: 3224987601:01:006:0118, площею 0,7 га згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56772608 від 24.02.2021 державного реєстратора Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області зареєстровано право власності за ОСОБА_1 . 
Підставою звернення до суду з вказаним позовом позивач зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером: 3224987601:01:006:0118, площею 0,7 га, яка була передана рішенням Кожанської селищної ради відповідачу ОСОБА_1 , розташована на території поселення Малополовецьке – 2Д, яке відноситься до об`єкту культурної спадщини «Малополовецький археологічний комплекс» у межах с. Малополовецьке, с. Яхни Кожанської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області. 
Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.
Відповідно до положень ст. ст.125,126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. ст.14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до Закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. ст.316,321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зістаттею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.
Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За ст. 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, однією із яких є землі історико-культурного призначення.
Згідно положень ст. ст. 53, 54 Земельного кодексу України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані: а) історико-культурні заповідники, музеї-заповідники, меморіальні парки, меморіальні (цивільні та військові) кладовища, могили, історичні або меморіальні садиби, будинки, споруди і пам`ятні місця, пов`язані з історичними подіями; 
б) городища, кургани, давні поховання, пам`ятні скульптури та мегаліти, наскальні зображення, поля давніх битв, залишки фортець, військових та борів, поселень і стоянок, ділянкиісторичного культурного шару укріплень, виробництв, каналів, шляхів; 
в) архітектурні ансамблі і комплекси, історичні центри, квартали, площі, залишки стародавнього планування і забудови міст та інших населених пунктів, споруди цивільної, промислової, військової, культової архітектури, народного зодчества, садово-парковікомплекси, фонова забудова. 
Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.
Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини в суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього й майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини».
Відповідно до ч. 4 Земельного кодексу України не можуть передаватись у колективну та приватну власність землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.
Згідно з п. «г» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України землі історико-культурного призначення як такі, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурнуцінність, якщо інше не передбачено законом, не можуть передаватись із державної у приватну власність.
Згідно ст. 96 ЗК України на землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 № 928 об`єкт культурної спадщини «Малополовецький археологічний комплекс» у межах с. Малополовецьке, с. Яхни Кожанської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятку археології національного значення з охоронним номером № 100025-Н.
Відповідно до інформації з Інституту археології Національної академії наук України від 10.10.2024 № 125/01-16-567 до реєстру нерухомих пам`яток України встановлено, що до реєстру нерухомих пам`яток України національного значення під назвою «Малополовецький археологічний комплекс» (охоронний номер 100025-Н) занесено два головних об`єкти центральної частини Малополовецького археологічного комплексу – поселення Малополовецьке -2 та могильник Малополовецьке – 3.
Малополовецьке – 2 Поселення відносять до трипільської культури (етап ВІІ) середньодніпровської культури, бабинської культури, малополовецький тип, комарівська культура, білогрудівська культура. Скіфський час, черняхівська культура, давньоруський час, період пізнього середньовіччя.
Пам`ятка розташована на лівому березі річки Суботь (права притока річки Кам`янки- ліва притока річки Рось- права притока Дніпра), на орному полі між західною околицею с. Малополовецьке та східною околицею с. Яхни. Займає розсічені балками схили чорноземної тераси лівого берега річки Суботь. Загальна площа складає близько 40 га, потужність культурного шару 04-07 метри, простежено просторову локалізацію різночасних знахідок.
З урахуванням особливостей топографії та розповсюдження знахідок виділяють 5 окремих ділянок: Малополовецьке -2А, 2Б, 2В, 2Г, 2Д, які для більшості епох являють собою окремі поселення або висілки (якщо межі між ділянками В і Г досить умовні, то ділянки А, Б та Д відокремлені від інших топографічно).
Відповідно до паспорту пам`ятки «Багатошарове поселення Малополовецьке-ІІ», який складений 22.11.1994 обласним центром з охорони пам`яток історії археології та мистецтва Київського обласного управління культури поселення є важливим джерелом вивчення стародавньої історії України, поверхня пам`ятки ореться (копія паспорта долучається).
Відповідно до даних облікової картки, яка складена 22.11.1994, технічний стан вказаної пам`ятки є середнім.
Також на неї складений схематичний план розташування багатошарового поселення та складено його короткий опис.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. 
За змістом ч. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини», абз. 6 ст. 7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» з метою захисту об`єктів археології, у тому числі тих, що можуть бути виявлені, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених Земельним кодексом України, погоджуються органами охорони культурної спадщини.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Частиною 2 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
Таким чином, зміна цільового призначення земельних ділянок (тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України в іншу) здійснюється за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення особливо цінних земель допускається лише для розміщення на них об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальнихканалів, геодезичнихпунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, об`єктів, пов`язаних з видобуванням корисних копалин, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, а також у разі відчуження земельних ділянок для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, віднесення земель, зазначених у пунктах «а» і «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, земель історико-культурного призначення. 
За змістом ч. 7 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок історико-культурного призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території земель історико-культурного призначення, пам`яток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цієї частини, підлягає також погодженню з відповідним структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини. Водночас непогодження передачі земельної ділянки історико культурного призначення у приватну власність з органами охорони культурної спадщини є підставою для визнання недійсним відповідного рішення органу місцевого самоврядування (Висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 728/1905/16-ц, від 22.05.2019у справі № 751/1776/17). 
Згідно Рішення Яхнівської сільської ради Фастівського району Київської області «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» № 15-49 – УІІ від 18.12.2019 року надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,70 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 .
Відповідно до Листа від 24.03.2025 № 12617-25, Міністерства культури та інформаційної політики за результатами перевірки електронної бази документообігу МКІП щодо встановлення меж та режимів використання території пам`ятки археології національного значення «Малополовецький археологічний комплекс»відсутня інформація про погодження науково-проектної документації щодо встановлення меж та режимів використання території пам`ятки археології національного значення «Малополовецький археологічний комплекс», у межах с. Малополовецьке, с. Яхни Кожанської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області з проектом землеустрою, що є невід`ємною її частиною.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі і шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. 
За ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а обов`язковою умовою є також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів держави (суспільних інтересів).
Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (Постанова від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц та постанова від 07.11.2018 № 488/5027/14).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 
Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.
Право приватної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають із дня такої реєстрації.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). 
За правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19
Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 цього Закону державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
Частиною 1 ст. 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 14 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно з п. 7 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.
Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтями 328, 329 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Спірне майно є комунальною власністю територіальної громади міста, від імені якої правомочності власника виконує Фастівська районна адміністрація.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ст. 18 Закону за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що інститут реєстрації права власності - це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою. При цьому держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно.
Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою введення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно.
За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення на якій правовій підставі особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 та у постанові від 17 січня 2024 року у справі №522/3999/23.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
ВС вказав, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018, 11.09. 2018, 30.01.2019, 02.07. 2019 та багатьох інших.
За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 4,12,13,76-81,197,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, на підставі ст. 14, 92, 131-1, 142 Конституції України, ст. ст. 253, 256, 257, 258, 261, 267, 321, 327, 328, 329 ЦК України, ЗУ «Про прокуратуру», суд, 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Заступника керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області ( ЄДРПОУ 02909996, місцезнаходження: м. Київ б-р Лесі Українки, 27/2) в інтересах держави в особі Фастівської районної державної адміністрації (ЄДРПОУ 04054642, місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, пл.. Соборна, 1), Міністерства культури та стратегічних комунікацій України (ЄДРПОУ 43220275, місцезнаходження: м. Київ вул. Івана Франка, 19) до Кожанської селищної ради (ЄДРПОУ 04359904, місцезнаходження: Київська область, Фастівський район, смт. Кожанка, вул. Заводська 6-А), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), Третя особа – Інститут археології Національної академії наук України (ЄДРПОУ 05417163, місцезнаходження: м. Київ, проспект Володимира Івасюка, 12) про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав та визнання недійсним рішення задовольнити. 
Визнати недійсним рішення Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 10.02.2021 № 30-58-04-VIII «Про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 3224987601:01:006:0118 площею 0,7 га для ведення особистого селянського господарства».
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3224987601:01:006:0118 площею 0,7 га (індексний номер: 56772608 від 24.02.2021).
Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3224987601:01:006:0118, площею 0,7 га в Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням речових прав щодо неї.
Стягнути з Кожанської селищної ради (ЄДРПОУ 04359904, місцезнаходження: Київська область, Фастівський район, смт. Кожанка, вул.. Заводська 6-А), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), на користь Київської обласної прокуратури (м. Київ, б-р Лесі Українки, 27/2) судовий збір в сумі 9084,00 грн, (отримувач: Київська обласна прокуратура; код ЄДРПОУ – 02909996; банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ; МФО – 820172; рахунок отримувача – UA028201720343190001000015641).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення повного тексту рішення.
Повний текст рішення проголошено 20.08.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей