справа №176/4628/25
провадження №2/176/501/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючої - судді Волчек Н.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, де просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 32544,03 грн та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.12.2020 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем був укладений кредитний договір № 943728970 згідно якого останній отримав кредит в сумі 8498,49 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті відсотків належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на дату звернення до суду з позовом становить 32544,03 грн. з яких: 8498,15 грн. сума заборгованості за основним боргом; 24045,88 грн. сума заборгованості за відсотками.
Позивач стверджує, що на підставі укладених із первісними кредиторами договору факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином. 
На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 року у розмірі 42681,91 грн. 
Ухвалою судді від 24.12.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, суд вважає можливим розглянути спір на підставі наявних матеріалів справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 11.12.2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 943728970 згідно якого останній отримав кредит в сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. /а.с.6-8/
Кредитний договір підписано відповідачем в електронній формі електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно із ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Додатками до кредитного договору є графік розрахунків та паспорт споживчого кредиту, які містять вичерпну інформацію про специфікацію кредитного продукту, який надається ОСОБА_1 за кредитним договором, порядок повернення кредиту. Кредитний договір та додатки до нього відтворюють положення законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування. 
Таким чином, судом встановлено, що 11.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Додатковою угодою від 11.01.2021 збільшено суму кредиту на 1000, 00 грн.; додатковою угодою від 17.01.2021 збільшено суму кредиту на 500, 00 грн.; додатковою угодою від 26.01.2021року збільшено суму кредиту на 1000, 00 грн.; додатковою угодою від 12.02.2021 збільшено суму кредиту на 1000, 00 грн. (а.с.9-13)
Платіжним дорученням підтверджено перерахування на картку відповідача коштів у загальній сумі 8498,49 грн. /а.с.14-15/
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», вбачається, що ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення тіла кредиту та сплати процентів за його використання, не виконав, що призвело до прострочення грошового зобов`язання та утворення заборгованості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 32544,03 грн, з яких: 8498,15 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24045,88 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає такий розрахунок правильним і обґрунтованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).
У Постанові ВС від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
До позовної заяви долучено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.
Зі змісту додаткової угоди вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» погодилися викласти текст договору факторингу у новій редакції.
Відповідно до п. 2.1 оновленої редакції договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 4.1 оновленої редакції договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторони погодилися, що наявне право вимоги переходить від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку.
Водночас, окрім вищезазначеної додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року, до позовної заяви не долучено жодних доказів, що стосувалися б зобов`язання за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.
Тобто, позивачем не надано: 1) оригіналу або належним чином завіреної копії первісного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, з якого б вбачалося, що він дійсно був укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», і додаткова угода № 26 від 31.12.2020 року є невід`ємним додатком до існуючого, укладеного, підписаного основного договору; 2) оригіналів або належним чином завірених копій актів прийому-передачі реєстрів боржників, самих реєстрів боржників, з яких би вбачалося, що саме на підставі цього договору факторингу ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору № 943728970 від 11.12.2020 року; 3) платіжних доручень про виконання ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» свого зобов`язання з фінансування ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; 4) повідомлення ОСОБА_1 про зміну кредитора на ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» тощо.
Однієї додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року та додатків до неї, які встановлюють тільки форму та зміст документів, які мають підписуватися між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», недостатньо для встановлення судом тих обставин, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 року, що був укладений з ОСОБА_1 .
Оскільки позивачем не надано достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів, з яких би вбачалося, що на виконання п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було підписано реєстр прав вимоги встановленої форми і в цьому реєстрі містилося право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 р., суд вважає недоведеним факт переходу до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 року.
Обставини подальшого нарахування ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» процентів за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 року, відступлення прав за цим договором на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» шляхом укладення договору факторингу не спростовують вищевикладені висновки суду, оскільки стосуються розпорядження правами кредитора за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 року, отримання яких ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не підтверджується наявними матеріалами справи.
Оскільки позивачем не доведено, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 року перейшло від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», суд вважає недоведеним, що це право вимоги перейшло від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не могло передати право, яке не отримало.
Внаслідок вищевикладеного суд доходить висновку про недоведеність наявності в ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимагати стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 943728970 від 11.12.2020 року, а отже, і про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт 1) виникнення кредитного зобов`язання між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 ; 2) виконання ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свого зобов`язання за кредитним договором; 3) порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за цим договором. Водночас, позивачем не доведено факту отримання права вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором, оскільки не доведено перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», від якого позивачем начебто було набуто право вимоги до відповідача.
Пред`явлення позову особою, вимоги якої не підтверджені матеріально-правовими підставами, є підставою для відмови у задоволенні позову. У зв`язку з цим у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати позивача не підлягають розподілу. Відповідачем не заявлено про понесення судових витрат, які б підлягали розподілу.
Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду. 
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ вул. Симона Петлюри, буд. 30;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстровний за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області      Н.Ю. ВОЛЧЕК