Справа № 173/1093/26
Провадження №2/173/1348/2026 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
іменем України

06 липня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді      Кожевник О.А.,
за участю секретаря судового засідання   Голованьової К.С.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кьюпарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № 1410/1 від 14.10.2025 р.
ВСТАНОВИВ:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кьюпарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № 1410/1 від 14.10.2025 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 жовтня 2025 рок між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЬЮПАРТ» та ОСОБА_1 укладено договір № 1410/1 від 14 жовтня 2025 року про надання поворотної фінансової допомоги.
Відповідно до п.1.1. Договору Позикодавець передає Позичальникові у користування грошові кошти в розмірі, визначеному в п. 2.1 Договору,а Позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначені цим Договором строки.
Згідно з п. 2.1. Договору, Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі 220000 грн., до 31 грудня 2027 року (п. 3.3. Договору).
Відповідно до п. 3.4. Договору Позичальник зобов`язуються повернути Позикодавцю фінансову допомогу не пізніше спливу зазначеного в п. 3.3. Договору строку, шляхом щомісячного безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця або внесення готівки в касу Позикодавця у розмірі не менш ніж 8000 грн. не пізніше 7 (сьомого) числа поточного місяця за минулий.
В свою чергу Відповідач в рахунок погашення отриманих грошових коштів та виконуючи обов`язки за договором почав сплачувати на користь Позивача відповідно грошові кошти, однак неодноразово порушив строки сплати обов`язкового платежу відповідно до умов п. 3.4. Договору, які складали не пізніше 7 числа поточного місяця за минулий, а саме: за листопад 2025 року на 10 календарних днів; за грудень 2025 року на 12 календарних днів; за січень 2026 року на 12 календарних днів; за лютий 2026 року на 12 календарних днів; за березень 2026 року на 11 календарних днів.
Приймаючи до уваги положення п. 5.2. Договору, при порушенні Відповідачем строку повернення поворотної фінансової допомоги, вказаного в п. 3.4. цього Договору, він повинен сплатити на поточний рахунок Позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення та додатково сплатити штраф у розмірі 0,1% від несплаченої суми.
Відповідач повністю проігнорував вимоги Позивача, шляхом добровільного усунення порушення договору та достроково сплатити залишок суми основного займу у розмірі 184000 грн.
У зв`язку із зазначеним просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за порушення умов договору поворотної фінансової допомоги № 1410/1 від 14 жовтня 2025 року, у розмірі -184465 грн. 40 коп., з урахуванням штрафних санкцій відповідно до договору та судові витрати.
Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 13 квітня 2026 року прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, про ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідачу судом направлено рекомендованим листом копія позовної заяви, судом копія ухвали суду надсилалась рекомендованим листом за останньою відомою адресою реєстрації зі зворотнім повідомленням, проте поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 910/1730/22 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 911/3113/20)
Відповідач відзив на позовну заяву в порядку статей 178, 278 ЦПК України не подав. 
Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.
За приписами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2026 року постановлено розгляд справи проводити у заочному порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фіксування судового засідання за допомогою з технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кьюпарт» та підписав Договір № 1410/1 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до п. 2.1. якого Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі 220000 грн.
Позикодавець зобов`язуються надати позичальнику поворотну фінансову допомогу у розмірі, передбаченому в п. 2.1 Договору, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів, повністю або частково в межах зазначеної суми, на поточний рахунок позичальника або виданою грошових кошів з каси позикодавця (п. 3.1. Договору).
Договір № 1410/1 про надання поворотної фінансової допомоги підписано відповідачем власноруч.
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що позивач умови Договору виконав та надав відповідачу позику у розмірі 220000 грн. двома платежами, що підтверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.
Відповідно до п. 3.3 - 3.4 Договору позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу на строк до 10 жовтня 2026 року. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю фінансову допомогу не пізніше спливу зазначеного в п. 3.3 Договору строку, шляхом щомісячного безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок позикодавця або внесення готівки в касу позикодавця в розмірі не менше не менш ніж 8000 грн. не пізніше (сьомого) числа поточного місяця за минулий.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 21 жовтня 2025 року сплачено на банківські реквізити ТОВ «Кьюпарт» суму у розмірі 4000 грн., 06 листопада 2025 року - 4000 грн., 21 листопада 2025 року - 4000 грн., 11 грудня 2025 року – 4000 грн., 19 грудня 2025 року – 4000 грн., 21 січня 2026 року – 4000 грн., 06 лютого 2026 року – 4000 грн., 20 лютого 2026 року – 4000 грн., 06 березня 2026 року – 4000 грн., 20 березня 2026 року – 4000 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями, долученими до матеріалів справи.
Таким чином, відповідачем за Договором № 1410/1 про надання поворотної фінансової допомоги сплачено в рахунок заборгованості 40000 грн. десятьма платежами по 4000 грн., з порушенням строків внесення оплати та простроченням зобов`язання.
Відповідно до п. 4.1.2 Договору позикодавець зобов`язаний отримувати від позичальника повернення фінансової допомоги в строки, встановлені в даному Договорі. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю поворотну фінансову допомогу у строки, встановлені в даному Договорі (п. 4.2.2).
Судом встановлено, що позивач направив на адресу реєстрації відповідача письмову вимогу про усунення порушення умов договору та повернення грошових коштів у сумі 184 000 грн. з урахуванням сплачених на той момент 36 000 грн.
Після направлення зазначеної вимоги відповідач 20 березня 2026 року додатково сплатив 4 000 грн. Крім того, позивач надав докази оплати відповідачем 07 квітня 2026 року суми заборгованості у розмірі 14000 грн., 07 травня 2026 року – 4000 грн., 21 травня 2026 року – 4000 грн. та 06 червня 2026 року – 4000 грн., у зв`язку з чим розмір непогашеної заборгованості становить 154000 грн. Сума сплаченої заборгованості становить 66000 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач порушив встановлені договором строки внесення платежів та допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Матеріали справи свідчать про неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, тоді як доказів повного погашення заборгованості або наявності підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання суду не надано.
Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.
Враховуючи, що відповідачем частково сплачено заборгованість у загальному розмірі 66000 грн., а залишок непогашеного боргу становить 154000 грн., позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами і підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 154000 грн.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій суд зазначає наступне.
За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розділу 5 Договору за невиконання або неналежне виконання обов`язків за Договором Сторони несуть одна перед одною майнову відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами Договору. При порушенні Позичальником строку повернення поворотної фінансової допомоги, вказаного 3.4 цього Договору, він повинен сплатити на поточний рахунок Позикодавця пеню розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення та додатково сплатити штраф у розмірі 0,1% від несплаченої суми.
17 березня 2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, в частині позовних вимог, що стосуються нараховування штрафних санкцій, суд відмовляє у задоволенні.
Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому згідно зі ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
За приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України).
Разом з цим Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що Відповідач була позбавлена можливості у порядку частини 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.
Відповідач не надав належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед Позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2778 грн. 36 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (154000 грн. * 100% : 184465 грн. 40 коп. * 3328 грн.)
Керуючись ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 76, 81, 141, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кьюпарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № 1410/1 від 14.10.2025 р. – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янськитй район, с. Соколівка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кьюпарт» (адреса місцезнаходження: 49019, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Ударників, буд 27, код ЄДРПОУ 41509131, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК», МФО 305299) за порушення умов Договору поворотної фінансової допомоги № 1410/1 від 14 жовтня 2025 року у розмірі 154000 (сто п`ятдесят чотири тисячі) грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янськитй район, с. Соколівка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кьюпарт» (адреса місцезнаходження: 49019, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Ударників, буд 27, код ЄДРПОУ 41509131, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК», МФО 305299) судовий збір у розмірі 2778 (дві тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 36 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 06 липня 2026 року.
Суддя         О.А. Кожевник