ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2481/26

21 серпня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді                ОСОБА_1 
з участю секретаря                 ОСОБА_2 , 

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження за обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, одруженої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240-1 КК України, 
за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що декілька років тому, точної дати та часу органом досудового розслідування встановлено не було, перебуваючи в місті Сарни, Сарненського району Рівненської області, не являючись суб`єктом підприємницької діяльності, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, вимог ст.19 Кодексу України «Про надра», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, діючи у порушення Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» № 2806-IV від 06.09.2005, знайшла каміння органогенного утворення (придбання), яке відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97ВР від 18.11.1997, Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 відноситься до дорогоцінного каміння органогенного утворення, корисною копалиною загальнодержавного значення, а саме каміння жовтого та коричневого кольору, які є бурштином в сировині та декоративних елементах, загальною масою 0,24584 кг, ринковою вартістю 4345 грн. 47 коп., та не маючи при цьому відповідних документів, які б підтверджували законність походження даного каміння бурштину, розпочала його зберігання при собі в кишені куртки (зберігання).
У подальшому ОСОБА_3 перенесла знайдене каміння бурштину до житлового будинку за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , чим продовжила його зберігання до 25.02.2026, тобто до фактичного виявлення та вилучення під час проведення обшуку працівниками поліції.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 240-1 КК України, як умисне протиправне придбання та зберігання бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.
18 червня 2026 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано до суду для затвердження.
В угоді про визнання винуватості від 18 червня 2026 року прокурор та обвинувачена виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.240-1 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.
Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнала вину у зазначеному кримінальному правопорушені, зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.
Крім того ОСОБА_3 зобов`язалася здійснити добровільний внесок на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (для зарахування коштів у національній валюті) з наступними реквізитами: Банк: Національний банк України МФО 300001, рахунок № UA843000010000000047330992708, Код ЄДРПОУ 00032106 Отримувач: Національний банк України в сумі 3 тис грн., до вирішення питання про затвердження даної угоди.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч.1 ст. 240-1 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. 
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України визнала та зазначила, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке виразилось в умисному протиправному придбанні та зберіганні бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, а тому її дії підпадають під ознаки ч.1 ст. 240-1 КК України. 
При обранні міри покарання у відповідності до ст. 65 КК України було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 18 червня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування було проведено судову гемологічну експертизу (висновок експерта №СЕ-19/103-26/3715-ФХГД від 27.03.2026) витрати на яку становлять 4345,47 грн. 
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в розмірі 4345,47 грн., підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави . 
Цивільний позов до обвинуваченої в межах кримінального провадження не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.124, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475, КПК України,  ст.ст.65,66, ч.1 ст.240-1 КК України, суд 
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 18 червня 2026 року по кримінальному провадженню №12026181010000462 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України, укладену між прокурором укримінальному провадженні - начальником Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 - затвердити.
Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 240-1 КК України та призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. 
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався. 
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі - 4345 (чотири тисячі триста сорок п`ять) грн. 47 коп. покласти на обвинувачену ОСОБА_3 та стягнути в дохід держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя | ОСОБА_1