Дата документу 10.07.2026
Справа № 334/3150/26
Провадження № 2/334/2801/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2026 року     м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Філіпової І.М.,
за участі секретаря судового засідання Мандик М.О.,
розглянувши в порядку цивільного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
03.04.2026 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №74559967 від 22.12.2021 року у розмірі 40 924,80 грн, а також просить стягнути витрати по оплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.
22.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №74559967, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 18000,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 відсотків в день.
Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 4CuWSDs2XU, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу -- ІНФОРМАЦІЯ_2) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №74559967 від 22.12.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10171,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінексперс», що діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку.
29.09.2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу № 028-290922, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №74559967 від 22.12.2021 р.
05.12.2025 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №05/12/25-01 за умовами якого останній набув права грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором кредиту №74559967 від 22.12.2021 р.
Відповідно до реєстру прав вимог №30/01/26 від 30.01.2026 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 40924,80 грн, зокрема: 18000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22924,80 грн - сума заборгованості за процентами.
11.05.2026 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
29.05.2026 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у разі часткового задоволення позову застосувати положення Закону №831-ІХ та принципи справедливості, добросовісності й пропорційності відповідальності, а також зменшити розмір процентів (штрафних санкцій) та витрат на правничу допомогу. 
Відповідач вказує, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження: належного укладення кредитного договору; належних електронних доказів та електронних носіїв; належної ідентифікації відповідача; фактичного перерахування кредитних коштів; належності банківської картки відповідачу; правомірності та обґрунтованості розрахунку заборгованості; правомірності нарахування процентів; належного переходу права вимоги.
Сам факт наявності роздруківки анкети чи тексту договору не підтверджує належного укладення правочину саме відповідачем. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, електронний договір вважається укладеним лише за умови належної ідентифікації особи та підтвердження її волевиявлення. Сам факт введення одноразового ідентифікатора не свідчить безумовно про укладення договору саме відповідачем. Позивач повинен довести: кому належав номер телефону; хто отримував OTP-код; хто здійснював авторизацію; IP-адресу; технічні дані входу; факт використання особистого кабінету саме відповідачем.
Надані роздруківки не є оригіналами електронних доказів та не дають можливості перевірити: джерело їх створення; час формування; особу користувача; відсутність змін у документах. Подані позивачем роздруківки документів не дають можливості перевірити їх цілісність та достовірність.
Позивач не довів, що банківська картка, на яку нібито були перераховані кошти, належала саме відповідачу. До матеріалів справи не надано: довідки банку; договору банківського обслуговування; підтвердження відкриття рахунку; підтвердження належності картки; підтвердження активності рахунку. Саме зазначення маскованого номеру картки не підтверджує належність карткового рахунку відповідачу. Крім того, позивач не надав доказів фактичного зарахування коштів на рахунок відповідача.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом заборгованості є саме первинні бухгалтерські документи. Відсутність таких документів виключає можливість встановлення фактичного розміру боргу.
Нарахування процентів після завершення строку договору є незаконним. Щодо нарахування процентів після закінчення строку кредитування Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу строку кредитування кредитор втрачає право нараховувати передбачені договором проценти.
15 вересня 2020 року набрав чинності Закон України № 891-ІХ, яким посилено захист прав споживачів фінансових послуг. Метою зазначеного закону є недопущення несправедливих умов кредитування та надмірного фінансового навантаження на споживачів. Положення зазначеного Закону спрямовані на: забезпечення добросовісності кредитодавців; обмеження зловживань при мікрокредитуванні; запобігання необґрунтованому збільшенню заборгованості. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував на необхідності дотримання балансу інтересів сторін та недопустимості надмірного фінансового тягаря для споживача.
Позивачем не доведено дотримання вимог Закону України «Про споживче кредитування». До матеріалів справи не надано: паспорту споживчого кредиту; підтвердження ознайомлення Відповідача з умовами кредитування; підтвердження надання повної інформації про реальну річну процентну ставку; підтвердження повідомлення про загальну вартість кредиту; підтвердження вручення примірника договору. Відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний надати споживачу повну, достовірну та зрозумілу інформацію щодо умов кредитування до моменту укладення договору. Відсутність належних доказів виконання таких обов`язків свідчить про порушення прав споживача фінансових послуг.
Заявлена позивачем сума процентів є явно неспівмірною із сумою основного боргу. Фактично позивач намагається отримати надмірну вигоду шляхом незаконного збільшення суми заборгованості. Такі дії суперечать загальним засадам цивільного законодавства.
У постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 757/22539/15-ц зазначено, що відсутність доказів повідомлення боржника про відступлення права вимоги має істотне значення для правильного вирішення спору. Позивач не надав належних доказів отримання Відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги.
02.06.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив. 
Посилання відповідача, щодо не укладання договору позики №74559967 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (4CuWSDs2XU), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору, а тому на думку позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення укладання такого договору шляхом вивчення дій зазначених вище.
Між тим, використання одноразового ідентифікатора - є не можливим без проходження відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення позичальником входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, що у свою чергу кореспондується з висновками, які викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа№732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19)). У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідач не звернувся, як і не оскаржив правомірність укладеного договору.
Твердження відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий відповідача: електронна платіжна інструкція № 7ba5be74-3a71-4ccd-8276-6b9d78af2971 від 22.12.2021 року видана ТОВ «Фінексперс» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Національним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку - платіжний інструмент/платіжна система) [документ виданий платіжною системою]; довідка № КД-000120492/ТНПП від 12.02.2026 р. видана платіжною системою/ТОВ «Фінекспрес», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією /квитанцією № 7ba5be74-3a71-4ccd-8276 6b9d78af2971 від 22.12.2021 року [документ виданий платіжною системою]; лист №30/01/26-29605 від 30.01.2026 р. виданий позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № 7ba5be74-3a71-4ccd-8276-6b9d78af2971 від 22.12.2021 року [документ виданий позикодавцем].
Оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. (п.5 розділу VII зазначеної вище Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань).
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті516, частини другої статті517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61 18460св20 від 14.07.2021. Доказів про визнання договору факторингу - не дійсним та/або виконання своїх відповідачем перед первісним/попереднім кредитором- не надано та матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 5.2. договору позики № 74559967, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від 12.08.2021 (повернення позики в кінці строку) - містяться в матеріалах справи).
Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61- 18967св20), які, відповідно до вимог частини четвертої статі 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Водночас, зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. 
Отже, доводи відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами - є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2.7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику - не нараховано, оскільки зазначена процента ставка значно фінансово навантажить відповідача.
08.06.2026 року ОСОБА_1 подано заперечення на відповідь на відзив. Відповідач вказує, що у відповіді на відзив позивач фактично пропонує відповідачу доводити відсутність боргу. Позиція відповідача полягає у тому, що позивач повинен довести власні вимоги належними доказами. Відсутність належних доказів не може бути усунута припущеннями або посиланнями на внутрішні документи.
Позивач не надав належних доказів отримання коштів відповідачем, не подав оригінали електронних доказів, не підтвердив належним чином законність нарахування процентів після спливу строку кредитування та фактично переклав власний обов`язок доказування на відповідача. За таких обставин позовні вимоги не можуть вважатися доведеними належними та допустимими доказами.
Позивач посилається на одноразовий ідентифікатор «4CuWSDs2XU», однак не надав: оригінали електронних файлів; журнали реєстрації користувача; журнали авторизації; технічні логи системи; інформація щодо IP-адрес; інформація щодо Device ID; інформація щодо MAC-адрес; журнали відправлення та доставки SMS-повідомлень; журнали генерації та використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 100 ЦПК України саме сторона, яка посилається на електронний доказ, повинна надати його оригінал або електронну копію з можливістю перевірки.
Відповідач звертає увагу суду, що сам по собі факт існування кредитного договору або посилання позивача на здійснення переказу коштів не звільняє останнього від обов`язку довести належними та допустимими доказами фактичне перерахування кредитних коштів.
Позовні вимоги значною мірою ґрунтуються на копіях документів та документах, створених самим позивачем або його правопопередниками. Водночас оригінали електронних доказів суду не подані. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити: достовірність походження документів; цілісність електронних даних; відсутність змін після їх створення. Відповідь на відзив не усуває недоліків доказової бази позивача та не спростовує доводів відповідача.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що 22.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №74559967 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). 
Відповідно до п. 1 договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений сторонами строк, шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцеві плату (проценти) від суми позики. 
Відповідно до п. 2 договору, сума кредиту складає 18000,00 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка базова - 1,99 відсотків на день, дата надання позики 22.12.2021 року, дата повернення позики 21.01.2022 року, орієнтовна загальна вартість кредиту 23373,00 грн.
Згідно п. 5.1 договору, позичальник ознайомився на сайті https//:mycredit.ua з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором kvcyAo3wSl.
До вказаного договору позивачем також надано копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором, копію довідки про ідентифікацію, у тому числі за допомогою системи BankID, розрахунок заборгованості.
Відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», було прийнято до виконання платіжну інструкцію, наданою за допомогою API-інтефейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та завершено платіжну операцію: дата - 22.12.2021 року, номер платежу №7ba5be74-3a71-4ccd-8276 6b9d78af2971, сума 18000,00 грн, отримувач - Трішин Руслан на карту № НОМЕР_1 . 
Згідно копії платіжної інструкції №7ba5be74-3a71-4ccd-8276 6b9d78af2971 від 22.12.2021 року, позивачем на рахунок відповідача НОМЕР_1 було перераховано 18000,00 грн.
Згідно відповіді АТ «ПУМБ» від 06.07.2026 року, в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) була випущена банківська карта НОМЕР_3 .
Відповідно до звіту про транзакціях, наданого АТ «ПУМБ» за період з 22.12.2021 по 25.12.2021 року, 22.12.2021 року о 06:32:16 на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшов переказ у сумі 18000,00 грн, призначення платежу: переказ Visa Money Transfer (по карте *1607), FinEx *Credit KYIV UA.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 18000,00 грн відповідно до укладеного договору №74559967 від 22.12.2021 року. При цьому, виписка по картковому рахунку відповідача, а саме за картою НОМЕР_3 , яка була надано АТ «ПУМБ», є достатнім та належним доказом отримання кредиту, що спростовує усі твердження відповідача щодо неукладання договору та неотримання кредитних коштів. 
29.09.2022 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №028-290922.
Відповідно до п. 1.1 договору факторингу, за цим договором клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. 
Відповідно до копії Реєстру прав вимоги №29/09/22 від 29.09.2022 року ТОВ «Сіроко Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №74559967 в розмірі 40924,80 грн, зокрема: 18000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22924,80 грн сума заборгованості за відсотками, кількість днів прострочення 250.
05.12.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу №05/12/25-01.
Відповідно до п. 1.1 договору, за цим договором клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняті такі права вимоги та передати грошові кошти фінансування в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги №30/01/26 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №74559967 в розмірі 40924,80 грн, зокрема: 18000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22924,80 грн сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629ЦК України договір є обов`язковим до виконання, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей526,530 ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», загальна сума заборгованості складає 40924,80 грн, зокрема: 18000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22924,80 грн сума заборгованості за відсотками, заборгованість за неустойкою 14000,00 грн, комісія за надання кредиту 1207,50 грн. Відсотки нараховані за період з 23.12.2021 року по 20.01.2021 року по 179,10 грн на день (0,99 відсотків на день), 22.01.2021 року сума нарахованих відсотків склала 5731,20 грн, з 23.01.2022 року по 24.02.2022 року по 358,20 грн на день (1,99 відсотків на день). 
Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
Проте, відповідно до умов договору позики строк повернення кредиту настав 21.01.2022 року, нарахування відсотків за договору після настання дати повернення кредит виходить за межі договору, тим більше, що умовами договору встановлено відповідальність за понад строкове користування позикою (2,7 відсотки на день) та розмір пені ( 2,7 відсотки на день). 
Таким чином, враховуючи умови укладеного між сторонами договору №74559967 від 22.12.2021 року, з якими був ознайомлений відповідач та на які добровільно погодився, строк позики складає 30 днів, розмір процентної ставки (базова) 1,99 відсотків на день, відповідно розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача складають 10 746,00 грн ( 30 днів х 358,20 грн ( 1,99 відсоток на день). 
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин, за таких обставин є підстави для часткового задоволення позову у розмірі 28746,00 грн, зокрема: 18000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10746,00 грн сума заборгованості за відсотками за період з 22.12.2021 року по 21.01.2022 року за базовою процентною ставкою 1,99 відсотків на день відповідно до умов укладеного договору.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»).
Судом досліджено договір №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025, витяг з акту №9-ДІЛ від 25.02.2026 приймання - передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів, ордер на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» адвокатом Ткаченко Ю.О., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Зміст вказаних документів не суперечить вимогам законодавства до їх оформлення.
З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, розрахунку цієї правової допомоги, зважаючи на характер даної категорії справи, загальний обсяг наданих адвокатом правничих послуг за відповідний період, враховуючи часткове задоволення позову, компенсації підлягають кошти в сумі 3000,00 грн, що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги стороні позивача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, 
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» суму заборгованості за договором кредиту №74559967 від 22.12.2021 року в розмірі 28 746 грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» судовий збір в сумі 1870 грн 10 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», юридична адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, оф.40/3, ЄДРПОУ 44280974.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Філіпова І. М.