ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/388/26 

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Сисина С.В., за участю секретаря судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши у загальному позовному провадженні справу,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ», код ЄДРПОУ – 42127807, місцезнаходження - 90100, Закарпатська область, Хустський район, місто Іршава, вулиця Жупанина Степана, будинок 60,
до відповідача: Фермерського господарства «ТІЗЕШ», код ЄДРПОУ – 33536724, місцезнаходження - 90365, Закарпатська область, Берегівський район, село Ботар, вулиця Петефі Ш., будинок 2,
про стягнення заборгованості за договорами про надання поворотно-фінансової допомоги,
за участі представників сторін:
від позивача адвоката Матіко С.Р. (згідно ордеру серії АО №1226258 від 30.03.2026),
від відповідача - не з`явився,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» (далі – позивач), від імені та в інтересах якого дії адвокат Радь І.І. (на підставі ордеру серії АО №1225199 від 23.03.2026), через систему «Електронний суд ЄСІТС» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 09.04.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-05/415/26 від 09.04.2026) до Фермерського господарства «ТІЗЕШ» (далі – відповідач) про стягнення 2225000,00 грн, з яких: 225000,00 грн заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №10/03/22 від 10.03.2022, 500000,00 грн заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/06/23 від 30.06.2023 та 1500000,00 грн заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №24/08/23 від 24.08.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період із 2022 по 2023 рік між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» та Фермерським господарством «ТІЗЕШ» було укладено ряд договорів про надання поворотної фінансової допомоги: №10/03/22 від 10.03.2022 на суму 225000,00 грн, №30/06/23 від 30.06.2023 на суму 500000,00 грн та №24/08/23 від 24.08.2023 на суму 1500000,00 грн. На виконання умов зазначених правочинів позивач перерахував відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 2225000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №464 від 10.03.2022, №9798720 від 30.06.2023 та №9799054 від 24.08.2023. Незважаючи на настання строків повернення коштів, визначених договорами (10.03.2024, 31.12.2023 та 23.09.2023 відповідно), а також направлення позивачем вимог №1, 2, 3 від 16.02.2026 про повернення поворотної фінансової допомоги, які були отримані відповідачем 20.02.2026, зобов`язання з повернення отриманої поворотної фінансової допомоги відповідач не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договорів та положень ст. 525, 526, 530, 1046 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість за договорами про надання поворотної фінансової допомоги №10/03/22 від 10.03.2022, №30/06/23 від 30.06.2023 та №24/08/23 від 24.08.2023 у загальній сумі 2225000,00 грн.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2026.
Процесуальні дії по справі
Згідно з ухвалою від 14.04.2026 суд залишив без руху позовну заяву ТОВ «АГРОСТАР ЮГ» до Фермерського господарства «ТІЗЕШ» від 09.04.2026 та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
22.04.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача – адвоката Радь І.І. надійшла заява про усунення недоліків від 22.04.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3738/26).
Згідно з ухвалою суду від 27.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 27.05.2026; сторонам встановлено строки на подачу заяв по суті справи.
Згідно з ухвалою від 27.05.2026 суд відклав підготовче засідання на 24.06.2026, враховуючи першу неявку представника відповідача у підготовче засідання і не повідомлення про причини неявки.
Згідно з ухвалою від 24.06.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 22.07.2026.
З довідок про доставку електронного листа, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що документ в електронному вигляді «Ст. 185 ч. 2 п. 3 ГПК Закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду по суті (з призначенням дати)» (з призначенням дати)» від 24.06.2026 у справі №907/388/26 (суддя Сисин С.В.) було надіслано одержувачам – позивача та відповідачу в їх Електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету учасників справи 25.06.2026 о 13:34.
В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
Отже, учасники справи належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, призначеного на 22.07.2026 по розгляду справи по суті. 
Застосовуючи при розгляді справи відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Таким чином, суд констатує, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи у суді та мав можливість, передбачену законом, на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням приписів ГПК України щодо належного повідомлення учасників процесу.
Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.
Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
За таких обставин, суд зазначає, що відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомлений судом про розгляд справи, про дату, час і місце судових засідань, у строк, встановлений ч.1 ст. 178 ГПК України відзиву на позов не подав і не забезпечив явку в судові засідання, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами на участь у розгляді справи.
У судовому засіданні 22.07.2026 під час розгляду справи по суті суд заслухав вступне слово представника позивача, відповідно до ст.210 ГПК України дослідив докази, заслухав виступ з промовою (заключним словом) представника позивача, після чого відповідно до ст. 219 ГПК України оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, повідомивши дату та час його проголошення 22.07.2026.
Згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України, рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд ухвалив рішення, вступна та резолютивна частини якого були проголошені 22.07.2026 у повідомлений судом 22.07.2026 у судовому засіданні час.
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Суть спору за позицією позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом 2022– 2023 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» та Фермерським господарством «ТІЗЕШ» було укладено ряд договорів, на виконання умов яких позивач перерахував відповідачу грошові кошти, проте відповідач свій обов`язок щодо їх повернення у встановлені терміни не виконав, чим порушив умови договірних зобов`язань. 
Зокрема, 10.03.2022 року між сторонами було укладено договір №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, за умовами п. 1.1 якого позикодавець зобов`язався надати, а підприємство - повернути грошові кошти. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 225000,00 грн без ПДВ протягом шести місяців з дати підписання договору. Пунктом 2.3 договору визначено, що допомога надається на два календарних роки з дати підписання (тобто до 10.03.2024) шляхом внесення коштів до каси або перерахування на поточний рахунок, а п.п. 2.4 та 3.1 передбачено, що вона підлягає поверненню за вимогою позикодавця. На виконання цього договору позивач перерахував відповідачу 225000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №464 від 10.03.2022.
Крім того, 30.06.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання поворотно-фінансової допомоги №30/06/23. На підставі п.п. 1.1., 2.1. цього договору позикодавець зобов`язався надати допомогу в розмірі 500000,00 грн без ПДВ протягом шести місяців з дати підписання. Згідно з п. 2.3 договору, кошти надавалися на 184 календарних дні з дати підписання договору (тобто до 31.12.2023) шляхом їх перерахування з розрахункового рахунку позивача на поточний рахунок відповідача, а п. 2.4 встановлював, що допомога надається до моменту вимоги її повернення. Позивач виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти в сумі 500000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №9798720 від 30.06.2023.
Також, 24.08.2023 між сторонами було укладено договір №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги. Пунктами 1.1., 2.1. договору передбачено надання допомоги в розмірі 1500000,00 грн без ПДВ протягом одного місяця з дати підписання. Відповідно до п. 2.3 договору, строк надання допомоги становив 30 календарних днів з дати підписання (тобто до 23.09.2023) шляхом безготівкового перерахування коштів, при цьому п.п. 2.4., 3.1. визначали обов`язок відповідача повернути кошти за вимогою позикодавця. Фактичне надання грошових коштів у розмірі 1500000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №9799054 від 24.08.2023.
Позивач наголошує, що всупереч погодженим умовам договорів, відповідач не повернув отримані кошти у визначені строки, а саме: за договором від 10.03.20220 - у строк до 10.03.2024, за договором від 30.06.2023 - у строк до 31.12.2023, та за договором від 24.08.2023 - у строк до 23.09.2023. З метою досудового врегулювання спору позивач 17.02.2026 направив на адресу відповідача засобами поштового зв`язку письмові вимоги №1, №2 та №3 від 16.02.2026, у яких вимагав повернути суми фінансової допомоги в повному обсязі (225000,00 грн, 500000,00 грн та 1500000,00 грн відповідно) протягом тридцяти днів з дня пред`явлення вимог у порядку, передбаченому п. 3.2 відповідних договорів. Вказані вимоги були отримані відповідачем 20.02.2026, проте станом на момент звернення до суду відповідач жодних грошових коштів не сплатив, що призвело до утворення простроченої заборгованості в сумі 2225000,00 грн, яка підлягає примусовому стягненню.
Позиція відповідача
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів виконання своїх зобов`язань за договором не представив.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Відтак, з врахуванням положень ч. 9 ст.165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.
Фактичні обставини справи встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
10.03.2022 між Фермерським господарством «ТІЗЕШ» (у договорі – підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» (у договорі – позикодавець) був укладений договір №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги.
Згідно з п. 1.1. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, позикодавець надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 1.2. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога (на далі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій, як плати за користування такими коштами.
Згідно з п. 2.1. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 225000 грн без ПДВ. Фінансова допомога в розмірі, 225000,00 грн без ПДВ надається позивкодавцем на протязі шести місяців з дати підписання даного договору.
Відповідно до п. 2.2. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.
Згідно з п. 2.3. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається на два календарних роки з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового або іншого рахунку позикодавця.
Відповідно до п. 2.4. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем.
Згідно з п. 2.5. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога використовується для потреб підприємства відповідно до статутних цілей його діяльності.
Відповідно до п. 3.1. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця.
Згідно з п. 3.2. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів позикодавцю з каси підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку.
Відповідно до п. 4.1. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з п. 6.4. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, при виконанні договору та врегулюванні розбіжностей, що випливають із нього, сторони керуються чиним законодавством України.
Відповідно до п. 7.1. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, позикодавець має право вимагати дострокового повернення на даної поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це підприємство за 15 робочих днів.
Згідно з п. 7.2. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, підприємство має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу позикодавцю.
Відповідно до п. 8.1. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до остаточного виконання зобов`язань по договору. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чиним законодавством.
Згідно з п. 8.2. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами.
Згідно з п. 8.6. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги, у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чиним цивільним законодавством України.
На даному договорі наявні підписи уповноважених осіб та відтиски печаток учасників справи.
30.06.2023 між Фермерським господарством «ТІЗЕШ» (у договорі – підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» (у договорі – позикодавець) був укладений договір №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги.
Відповідно до п. 1.1. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, позикодавець надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Згідно з п. 1.2. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога (на далі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій, як плати за користування такими коштами.
Відповідно до п. 2.1. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 500000,00 грн без ПДВ. Фінансова допомога в розмірі, 500000,00 грн без ПДВ надається позикодавцем на протязі шести місяців з дати підписання даного договору.
Згідно з п. 2.2. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.
Відповідно до п. 2.3. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається на 184 календарних днів з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового або іншого рахунку позикодавця.
Згідно з п. 2.4. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем.
Відповідно до п. 2.5. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога використовується для потреб підприємства відповідно до статутних цілей його діяльності.
Згідно з п. 3.1. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця.
Відповідно до п. 3.2. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів позикодавцю з каси підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку.
Згідно з п. 4.1. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п. 6.4. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, при виконанні договору та врегулюванні розбіжностей, що випливають із нього, сторони керуються чиним законодавством України.
Згідно з п. 7.1. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, позикодавець має право вимагати дострокового повернення на даної поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це підприємство за 15 робочих днів.
Відповідно до п. 7.2. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, підприємство має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу позикодавцю.
Згідно з п. 8.1. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до остаточного виконання зобов`язань по договору. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чиним законодавством.
Відповідно до п. 8.2. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами.
Згідно з п. 8.5. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, жодна із сторін не має права передавати свої права за даним договором третій стороні без письмової згоди другої сторони.
Відповідно до п. 8.6. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чиним цивільним законодавством України.
На даному договорі наявні підписи уповноважених осіб та відтиски печаток учасників справи.
24.08.2023 між Фермерським господарством «ТІЗЕШ» (у договорі – підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» (у договорі – позикодавець) був укладений договір №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги.
Згідно з п. 1.1. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, позикодавець надає підприємству поворотну фінансову допомогу, а підприємство зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 1.2. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога (на далі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій, як плати за користування такими коштами.
Згідно з п. 2.1. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 1500000,00 грн без ПДВ. Фінансова допомога в розмірі, 1500000,00 грн без ПДВ надається позивкодавцем на протязі одного місяця з дати підписання даного договору.
Відповідно до п. 2.2. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.
Згідно з п. 2.3. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається на 30 календарних днів з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства, або перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового або іншого рахунку позикодавця.
Відповідно до п. 2.4. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем.
Згідно з п. 2.5. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога використовується для потреб підприємства відповідно до статутних цілей його діяльності.
Відповідно до п. 3.1. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця.
Згідно з п. 3.2. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів позикодавцю з каси підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку.
Відповідно до п. 4.1. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з п. 6.4. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, при виконанні договору та врегулюванні розбіжностей, що випливають із нього, сторони керуються чиним законодавством України.
Відповідно до п. 7.1. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, позикодавець має право вимагати дострокового повернення на даної поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це підприємство за 15 робочих днів.
Згідно з п. 7.2. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, підприємство має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу позикодавцю.
Відповідно до п. 8.1. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до остаточного виконання зобов`язань по договору. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чиним законодавством.
Згідно з п. 8.2. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, всі зміни та доповнення до даного договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами.
Згідно з п. 8.6. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги, у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються чиним цивільним законодавством України.
На даному договорі наявні підписи уповноважених осіб та відтиски печаток учасників справи.
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті №464 від 10.03.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» перерахувало на рахунок Фермерського господарства «ТІЗЕШ» суму в розмірі 225000,00 грн та вказано призначення платежу: поворотно-фінансова допомога згідно договору №10/03/22 від 10.03.2022.
Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті №9798720 від 30.06.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» перерахувало на рахунок Фермерського господарства «ТІЗЕШ» суму в розмірі 500000,00 грн; вказано призначення платежу: поворотно-фінансова допомога згідно договору №30/06/23 від 30.06.2023.
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті №9799054 від 24.08.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» перерахувало на рахунок Фермерського господарства «ТІЗЕШ» суму в розмірі 1500000,00 грн; вказано призначення платежу: поворотно-фінансова допомога згідно договору №24/08/23 від 24.08.2023.
Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» були скеровані на адресу Фермерського господарства «ТІЗЕШ»: вимогу №1 від 16.02.2026 про повернення поворотної фінансової допомоги №10/03/22 про надання повторно-фінансової допомоги від 10.03.2022, вимогу №2 від 16.02.2026 про повернення поворотної фінансової допомоги №30/06/23 про надання повторно-фінансової допомоги від 30.06.2023 та вимогу №3 від 16.02.2026 про повернення поворотної фінансової допомоги №24/08/23 про надання повторно-фінансової допомоги від 24.08.2023, згідно з якими позивач вимагав у відповідача протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» надану Фермерському господарству «ТІЗЕШ» поворотну фінансову допомогу в раніше виданих розмірах:
- 225000,00 грн у порядку передбаченому п. 3.2. договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги від 10.03.2022;
- 500000,00 грн у порядку передбаченому п. 3.2. договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 30.06.2023;
- 1500000,00 грн у порядку передбаченому п. 3.2. договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 24.08.2023.
Докази надіслання позивачем відповідачу означених вимог були долучені до позовної заяви та скеровані разом з нею до суду, а саме:
- копія опису вкладень поштового відправлення №8801700238867 від 20.02.2026;
- копія поштової накладної №8801700238867 від 20.02.2026;
- трекінг відстеження поштового відправлення №8801700238867 від 20.02.2026 з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта», з якого судом встановлено, що поштове відправлення вручено одержувачу 20.02.2026.
Так як відповідач не повернув отримані кошти згідно умов договорів у визначені в договорах строки, а саме: за договором від 10.03.2020 - у строк до 10.03.2024, за договором від 30.06.2023 - у строк до 31.12.2023 та за договором від 24.08.2023 - у строк до 23.09.2023; так як відповідач після отримання 20.02.2026 письмових вимог №1, №2 та №3 від 16.02.2026 не повернув фінансової допомоги, то такі обставини є підставою звернення позивача у суд з позовними вимогами про стягнення з відповідача 2225000,00 грн, з яких: 225000,00 грн заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №10/03/22 від 10.03.2022, 500000,00 грн заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/06/23 від 30.06.2023 та 1500000,00 грн заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги №24/08/23 від 24.08.2023.
Правове обґрунтування і оцінка суду
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (тут і далі – в редакції на час виникнення спірних правових відносин) (далі – ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно із ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У ст. 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 1, 2 ст. 180 ГК України).
Відповідно до ст. 181 ГК України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно із визначенням, наведеним в абзаці 8 підпункту 14.1.257 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
У постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами.
Операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами статті 1046 «Договір позики» глави 71 Цивільного кодексу України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. З моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається укладеним.
Надаючи оцінку доводам сторін щодо строку повернення поворотної фінансової допомоги згідно договорів №10/03/22 від 10.03.2022, №30/06/23 від 30.06.2023 та №24/08/23 від 24.08.2023, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх взаємозв`язку один з одним, застосувавши при ухваленні рішення принципи змагальності та вірогідності доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими з урахуванням таких доказів.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).
Суд враховує укладення сторонами договору №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги від 10.03.2022, надання позивачем такої допомоги відповідачу в сумі 225000,00 грн згідно з платіжною інструкцією №464 від 10.03.2022 та невиконання відповідачем зобов`язання щодо її повернення у строк до 10.03.2024, що визначений відповідно до п. 2.3 цього договору. Одночасно суд враховує, що відповідно до п. 2.4 та п. 3.1 договору допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем та підлягає поверненню за вимогою останнього. Матеріалами справи підтверджується, що позивач скористався своїм правом, надіславши відповідачу письмову вимогу №1 від 16.02.2026, яка була отримана відповідачем 20.02.2026, що покладало на відповідача обов`язок повернути грошові кошти у тридцятиденний строк.
Оцінюючи обставини щодо виконання договору №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 30.06.2023, суд зазначає, що позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 500000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9798720 від 30.06.2023. Пунктом 2.3 вказаного договору сторони узгодили строк надання допомоги - на 184 календарних днів з дати підписання правочину, тобто до 31.12.2023. Водночас п. 2.4 цього ж договору передбачає, що допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем. Аналізуючи взаємозв`язок цих умов та враховуючи надіслання позивачем вимоги №2 від 16.02.2026, отриманої відповідачем 20.02.2026, суд констатує наявність прострочення виконання зобов`язання з боку відповідача та невиконання ним обов`язку щодо повернення 500000,00 грн заборгованості.
Аналогічні висновки суд робить і щодо договору №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 24.08.2023, за яким позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, перерахувавши відповідачу кошти в розмірі 1500000,00 грн відповідно до платіжної інструкції №9799054 від 24.08.2023. За умовами п. 2.3 договору строк повернення фінансової допомоги закінчувався 23.09.2023, проте відповідач у встановлений строк кошти не повернув. Водночас п. 2.4 цього ж договору передбачає, що допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем. Незважаючи на направлення позивачем вимоги №3 від 16.02.2026, яка була вручена відповідачу 20.02.2026, відповідач не повернув позивачу отриману ним за договором поворотно-фінансову допомогу в сумі 1500000,00 грн.
Окремо щодо загального строку та умов повернення грошових коштів за всіма трьома договорами, то суд звертає увагу, що пункти 2.3 відповідних договорів передбачають конкретні строки дії правовідносин, після закінчення яких у відповідача виникав безумовний обов`язок здійснити повернення коштів.
Наявність у п. 2.4 та п. 3.1 кожного з договорів застережень про те, що поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, не нівелює та не суперечить визначеним у п. 2.3 строкам, а лише встановлює додатковий правовий механізм для стягнення коштів у разі їх неповернення після настання граничних дат. Направлення позивачем вимог від 16.02.2026 та їх отримання відповідачем 20.02.2026 свідчить про дотримання позивачем усіх процедур досудового врегулювання та підтверджує безсумнівний обов`язок позичальника повернути заборгованість за цими трьома договорами. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст.ст. 13, 74 ГПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).
Щодо цього суд враховує, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доводів позивача жодним чином не спростував та не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про належне виконання ним зобов`язань чи про часткове повернення грошових коштів за вищевказаними договорами.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зроблено такі висновки: «зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина 3 статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці».
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судом встановлено, що відповідач всупереч умов договору №10/03/22 від 10.03.2022, договору №30/06/23 від 30.06.2023 та договору №24/08/23 від 24.08.2023 не повернув у визначені у п.2.3. договорів строки отриману ним від позивача поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 2225000,00 грн, тим більше не повернув таку поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 2225000,00 грн після отримання 20.02.2026 вимог №1, №2 і №3 від 16.02.2026 у строк, зазначений у вказаних вимогах. 
Отже, доводи позивача про те, що відповідач є таким, що порушив зобов`язання по поверненню позивачу поворотної фінансової допомоги, а саме: у розмірі 1500000,00 грн - з 24.09.2023 за договором №24/08/23 від 24.08.2023; у розмірі 500000,00 грн – з 01.01.2024 за договором №30/06/23 від 30.06.2023; у розмірі 225000,00 грн - з 11.03.2024 за договором №10/03/22 від 10.03.2022; та порушив зобов`язання по поверненню позивачу вказаної поворотної фінансової допомоги за цими договорами у загальному розмірі 2225000 грн у тридцятиденний строк після отримання 20.02.2026 письмових вимог №1, №2 і №3 від 16.02.2026 є підтверджені долученими до позовної заяви належними, допустимими і достовірними доказами. 
Доказів оплати зазначеної заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано, а тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з Фермерського господарства «ТІЗЕШ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» 2225000,00 грн, з яких: 225000,00 грн заборгованість за договором №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги від 10.03.2022, 500000,00 грн заборгованість за договором №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 30.06.2023 та 1500000,00 грн заборгованість за договором №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 24.08.2023.
Щодо обґрунтованості рішення.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст. ст. 13, 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Суд також зазначає, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. 
Розподіл судових витрат
Згідно платіжної інструкції в національній валюті №4351 від 21.04.2026 при подачі позову через систему «Електронний суд ЄСІТС» про стягнення заборгованості за договорами про надання поворотно-фінансової допомоги у розмірі 2225000,00 грн, позивачем сплачено судовий збір у сумі 26700,00 грн.
Судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).
Відтак, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та позовні вимоги задоволені повністю, суд вбачає підстави покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору повністю.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В
Позов задовольнити.
Стягнути з Фермерського господарства «ТІЗЕШ» (код ЄДРПОУ – 33536724, місцезнаходження - 90365, Закарпатська область, Берегівський район, село Ботар, вулиця Петефі Ш., будинок 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСТАР ЮГ» (код ЄДРПОУ – 42127807, місцезнаходження - 90100, Закарпатська область, Хустський район, місто Іршава, вулиця Жупанина Степана, будинок 60) 2225000,00 грн (два мільйони двісті двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 225000,00 (двісті двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за договором №10/03/22 про надання поворотно-фінансової допомоги від 10.03.2022, 500000,00 грн (п`ятсот тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за договором №30/06/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 30.06.2023 та 1500000,00 грн (один мільйон п`ятсот тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за договором №24/08/23 про надання поворотно-фінансової допомоги від 24.08.2023, а також стягнути 26700,00 грн (двадцять шість тисяч сімсот гривень 00 копійок) у повернення сплаченого судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
Повне рішення складено і підписано 23.07.2026.

Суддя С.В. Сисин