П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 562/3799/25
Провадження № 22-ц/4815/876/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,
суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс",
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2026 року (ухвалене у складі судді Ковалика Ю.А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 10.11.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1300-0445.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 18000,00 гривень, строк кредитування 300 днів, базовий період 15 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3 % в день.
Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 10.09.2025 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 160650,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18000,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 142650,00 гривень.
Разом з тим, було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 88650,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 72000,00 гривень. 
Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №1300-0445 від 10.11.2023 року у розмірі 72000,00 гривень, з яких: 18000,00 гривень - прострочена заборгованість за кредитом, 54000,00 гривень – прострочена заборгованість за нарахованими процентами та витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,00 гривень.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" заборгованість по кредитному договору №1300-0445 від 10.11.2023 на загальну суму 72 000 (сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредитом 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами 54 000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн. 00 коп., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., а всього на загальну суму 74 422 (сімдесят чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. 
Рішення суду обґрунтовано тим, що, фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку товариству не повернуті, тож позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.
Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому позов підлягав задоволенню.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Отримані ним кредитні кошти були повернуті позивачу в повному обсязі 11.01.2024 року.
У призначенні платежу чітко вказувалося, що зазначені кошти сплачуються на повернення тіла кредиту.
Жодних активних дій на пролонгацію строку погашення кредиту він не вчиняв.
Нарахована позивачем сума заборгованості за договором не відповідає критеріям справедливості та суперечить законодавству у сфері захисту прав споживачів, умовам договору.
Відсутні належні та допустимі докази, які засвідчували б факт його ознайомлення із умовами кредитного договору і його погодження з ними.
Матеріали справи не містять доказів належного доведення до нього як позичальника сум графіків платежів та заборгованості.
Якщо припустити, що вимога позивача щодо нарахування відсотків за кредитним договором є законною, то останній мав би ставити вимогу про стягнення з нього відсотків виключно за фактичний строк користування кредитом за ставкою, визначеною умовами договору (з 10.11.2023 року по 11.01.2024 року становить 32130,00 грн.).
Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 10.11.2023 року між ТОВ "Укр кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1300-0445 в електронній формі. 
Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 18 000 грн. Строк кредитування 300 календарних днів, базовий період - 15 днів. Стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом, пільгова процентна ставка - 2,50%. Дата повернення кредиту - 04.09.2024.
Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 18 000 грн., що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1300-0445 від 10.11.2023 року. 
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором за відповідачем станом на 10.09.2025 року утворилася заборгованість, яка становить 160 650,00 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 18 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 142 650 грн. 
Разом з тим, кредитодавцем застосовано до позичальника програму лояльності, яка передбачена Правилами відкриття кредитної лінії, які є невід`ємною частиною Договору, а саме часткового списання заборгованості за відсотками у розмірі 88 650 грн. за умови погашення заборгованості у розмірі 72 000 грн.
У свою чергу відповідач нараховану ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованість оспорює, покликаючись, зокрема, на несправедливість розміру заборгованості за відсотками, що є надміру великою відносно розміру отриманих у кредит коштів, а також на положення ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".
Апеляційний суд з вищенаведеними доводами відповідача погоджуєтьсячастково, з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України (тут і далі - у редакції, на час укладення договору кредиту) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За правилами статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням договору про відкриття кредитної лінії. ОСОБА_1 будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. ОСОБА_1 отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку товариству не повернуті, тож позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.
Із матеріалів справи вбачається, що порядок та умови надання кредиту, сплати процентів визначено у розділі 4 укладеного між сторонами договору (а.с. 12). 
Умовами договору про відкриття кредитної лінії від 10.11.2023 року № 1300-0445 визначаються фактично декілька альтернативних строків, у межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів, а також декілька процентних ставок.
Як убачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором 1300-0445 від 10.11.2023 року, станом на 10.09.2025, відповідачем здійснено часткове погашення кредиту: 11.01.2024 року внесено 18000,00 грн. (а.с. 31 (зворот)). 
Всупереч статті 19 Закону України "Про споживчий кредит" позикодавець весь час проводив нарахування відсотків на всю суму кредиту, без врахування сплаченої позичальником суми, а також внесені на погашення основного боргу кошти, у розмірі 18000,00 грн. не відобразив у розрахунку заборгованості та не зменшив основний борг, з урахуванням сплаченої суми.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
За наведених обставин, із врахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором, місцевий суд не перевірив залишок заборгованості відповідача за договором, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не спростував доводів сторони відповідача щодо несправедливих умов нарахування відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення.
Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, сплату 11.01.2024 року відповідачем коштів, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ТОВ "Укр Кредит Фінанс", а саме з відповідача необхідно стягнути 18000,00 грн. відсотків (що дорівнює сумі отриманих в борг коштів, який відповідачем сплачено 11.01.2024 року, оскільки заявлена позивачем до стягнення сума відсотків у розмірі 54000,00 грн. є явно завищеною, непропорційною наслідкам правопорушення, не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог (на 25 %) із ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Укр Кредит Фінанс" підлягає до стягнення судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 605,60 грн. та часткове задоволення апеляційної скарги (на 75 %) із ТзОВ "Укр Кредит Фінанс" на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 2725,20 грн.
На підставі п. 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", Хартії захисту споживачів, схваленої Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директиви 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директиви 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів, п. 9, 13, 14 преамбули Директиви 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року, ст. 3, ч. 1, 2 ст. 207, ч. 3 ст. 509, ст. 626, ч. 1, 2 ст. 627, ст.ст. 628, 638, 639, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року № 675-VIII "Про електронну комерцію", ст. 19 Закону України "Про споживчий кредит", п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2026 року скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1300-0445 від 10.11.2023 року у загальному розмірі 18000,00 грн., що складається з 18000,00 грн. – боргу за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 605,60 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 2725,20 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач       Шимків С.С.

Судді:  Гордійчук С.О. 

Хилевич С.В.