Справа № 645/2630/26
Провадження № 2/645/2363/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року        місто Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого судді Костіної І.Г.,
за участю секретаря судових засідань Бугай К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1813055 у розмірі 25 220 грн. 00 коп. з яких: 10 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 220 грн. 00 коп. – заборгованість за комісією за обслуговування кредиту, 5 000,00 сума заборгованості за неустойкою, а також понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.08.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» (далі також Первісний кредитор, позикодавець) та ОСОБА_1 (відповідач або позичальник) був укладений кредитний договір №1813055, шляхом укладення в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до умов кредитного договору позикодавець надав позичальнику грошові, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, надані відповідачем. 24.12.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу № 224122025/2 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24122025/2 від 24.12.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 25 220,00 грн, з яких: 10 000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 10 220,00 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5 000,00 грн заборгованість за неустойкою.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 30.03.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою суду від 02.06.2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 
11.06.2026 року вАкціонерним товариством «Ощадбанк» на виконання ухвали суду було надано інформацію, що витребовувалась.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, згідно позовної заяви просив здійснювати розгляд справи відсутність представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причин неявки не повідомив, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22.08.2025 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1813055 про споживчий кредит, який підписано одноразовим ідентифікатором 677480.
Згідно п. 1.2. договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 гривень. У п. 1.3. Договору вказано, що кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 22.08.2025. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів. Згідно п. 1.4. договору повернення кредиту сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 17.08.2026. Згідно з п. 1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 32 150,00 грн. Денна процентна ставка складає: (32150.00 грн. / 10000.00 грн.) / 360 днів * 100% = 0.89%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 1341.97 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 42 150,00 грн. У п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 30,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,30 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Сума комісії може складати менш ніж 0,30 відсотків від суми кредиту, якщо внаслідок поділу цієї суми на кількість розрахункових періодів/кількість платежів згідно графіку платежів, утворюється не ціле число (дріб). В такому разі дріб округлюється до цілого числа в меншу сторону. Сума цілого числа помножена на кількість платежів згідно графіку платежів становить розмір комісії за надання кредиту визначений цим пунктом. Згідно п. 1.5.2. Договору комісія за обслуговування кредиту 32 120,00грн, що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день, кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період.
П.1.5.3 Договору встановлені проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Згідно 1.5.4. Договору проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.3 та 1.5.4 договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 0,00 грн. 
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
На підтвердження факт перерахування коштів позивачем долучено платіжне доручення 45576990 від 2025-08-22 року, на перерахування від ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» коштів у розмірі 10 000,00 грн. ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 , призначення платежу кошти згідно договору 1813055.
Згідно з наданою АТ "Ощадбанк" інформацією від 05.06.2026 № 46/12-11/78845/2026/БТ на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в установах АТ « Ощадбанк» відсутні відкриті банківські рахунки. 
ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» надало до суду відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №1813055.
24.12.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу № 24122025/2 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24122025/2 від 24.12.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 25 220,00 грн, з яких: 10000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 10 220,00 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5 000,00 грн заборгованість за неустойкою.
Згідно ч.1ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього (ч. 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1ст. 612 Цивільного кодексу України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2ст. 615 Цивільного кодексу України)
Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.
Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.
Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.ст.610,611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту, позивач посилався на те, що 22.08.2025 між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1813055 про споживчий кредит, який підписано одноразовим ідентифікатором 677480. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 10 00,00 грн.
На підтвердження факт перерахування коштів позивачем долучено платіжне доручення 45576990 від 2025-08-22 року, на перерахування від ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» коштів у розмірі 10 000,00 грн. ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 , призначення платежу кошти згідно договору 1813055.
Проте, згідно з наданою АТ "Ощадбанк" інформацією від 05.06.2026 № 46/12-11/78845/2026/БТ на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в установах АТ « Ощадбанк» відсутні відкриті банківські рахунки. 
Відтак, у справі відсутні належні докази перерахування та отримання відповідачем кредиту в розмірі 10 000,00 грн за договором № 1813055 від 22.08.2025 року.
У своїй сукупності, досліджені судом докази не дають підстав для однозначного висновку, що відповідач отримав кредитні кошти.
Суд наголошує на тому, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 12, частина друга статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина друга статті 83, частина перша статті 84 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Отже, суд з огляду на принцип змагальності та з урахуванням концепції негативного доказу, не може вважати доведеним факт перерахування відповідачці коштів, допоки вона це не спростує. Відповідачка не зобов`язана доводити, що вона не отримувала кошти, якщо позивач не надав на підтвердження цих обставин відповідні доказу. Обов`язок доказування факту укладення договору, факту перерахування коштів та їх отримання відповідачкою покладається на позивача.
Верховний Суд, розглядаючи справу у подібних правовідносинах погодився з аргументами банку, що "факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо". Водночас зауважив, що позивачем не доведено належними та достовірними доказами обставини видачі коштів за кредитним договором, які не визнаються відповідачем, оскільки надано лише кредитний договір, розрахунок заборгованості, який не відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", і не надано виписку про рух коштів по рахунку (постанова від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 (провадження № 61-10667св18)).
Верховний Суд також неодноразово вказував, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Саме виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами (зокрема, постанова 11 грудня 2024 року у справі № 761/15902/14-ц (провадження № 61-4128св23).
Суд, дослідивши витребувану інформацію, встановив, що відповідач не отримував кредитну картку з номером № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк». Цей факт у сукупності з іншими матеріалами справи свідчить про те, що докази, надані позивачем, є недостатніми для визнання доведеними обставини, на які позивач посилається. 
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав недоведеності.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247 ч. 2, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості –відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження: м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, код ЄДРПОУ 35625014; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя          І.Г. Костіна