441/820/26 2/441/829/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
13 липня 2026 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Перетятько О.В.,
за участі секретаря Лихоносової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
представник ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Журавльов С.Г. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 16-902-863-2-20-Г від 07 вересня 2020 року в розмірі 148 557 гривень 50 копійок, з яких 63 000 гривень 00 копійок - заборгованість за кредитом, 25 077 гривень 50 копійок - заборгованість за процентами та 60 480 гривень 00 копійок - заборгованість за комісією, а також 2 662 гривні 40 копійок судового збору і 11 200 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог покликається, що 07 вересня 2020 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 16-902-863-2-20-Г з ануїтетними платежами, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 63 000 гривень 00 копійок строком до 06 вересня 2024 року зі сплатою 10 відсотків річних та щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2 відсотків від суми кредиту.
АТ «МЕГАБАНК» свої зобов`язання за договором виконало та 07 вересня 2020 року видало відповідачу через касу Банку 63 000 гривень 00 копійок. Відповідач зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів і комісії належним чином не виконав, допустив прострочення щомісячних платежів.
03 вересня 2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» перейшло, зокрема, право вимоги за кредитним договором відповідача. 
27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» за договором № 1/12 відступило це право вимоги ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ».
Посилаючись на те, що станом на 03 вересня 2024 року заборгованість за кредитним договором становила 148 557 гривень 50 копійок та після переходу права вимоги не погашалася, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Журавльов С.Г. у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву не подав.
На сайті «Судова влада України» у розділі Городоцького районного суду Львівської області «Громадянам», де міститься список справ, призначених до розгляду, було розміщено інформацію про дату та час судових засідань у цій справі.
З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, а позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без участі сторін.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частинами першою-четвертою та пунктом 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі.
Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, та якщо він підписаний його стороною або сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним відповідно до статті 1055 ЦК України.
Судом встановлено, що 07 вересня 2020 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 укладено у письмовій формі кредитний договір № 16-902-863-2-20-Г з ануїтетними платежами.
Відповідно до пунктів 2.2-2.4 кредитного договору кредит надано в сумі 63 000 гривень 00 копійок на строк до 06 вересня 2024 року зі сплатою 10 відсотків річних. Пунктом 2.8 договору передбачено щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2 відсотків від суми кредиту, тобто 1 260 гривень 00 копійок на місяць.
Кредит надано для рефінансування заборгованості, що виникла у період карантину, шляхом видачі коштів із каси Банку готівкою. Видача відповідачу 63 000 гривень 00 копійок підтверджується заявою на видачу готівки та випискою з особового рахунку.
Відповідно до пункту 3.2.3 кредитного договору позичальник зобов`язувався своєчасно та у повній сумі сплачувати щомісячні ануїтетні платежі й відповідні комісійні винагороди, а згідно з пунктом 3.3.5 договору Банк мав право вимагати дострокового повернення кредиту в разі затримання сплати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.
З виписок з особових рахунків убачається, що відповідач належним чином зобов`язань не виконував. Станом на 03 вересня 2024 року АТ «МЕГАБАНК» визначило заборгованість у розмірі 148 557 гривень 50 копійок, з яких 63 000 гривень 00 копійок - основний борг, 25 077 гривень 50 копійок - проценти та 60 480 гривень 00 копійок - комісії.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
03 вересня 2024 року за результатами відкритих торгів між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. З реєстру договорів убачається перехід до нового кредитора права вимоги за кредитним договором № 16-902-863-2-20-Г.
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» укладено договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за яким позивач набув усі права кредитора за кредитним договором відповідача. Належність права вимоги позивачу підтверджується договорами відступлення, реєстрами боржників та платіжними документами.
27 листопада 2025 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату процентів і комісій. Докази направлення вимоги рекомендованим поштовим відправленням долучено до матеріалів справи. Вимога відповідачем не виконана.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527 та частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений строк. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, що передбачено статтею 610 ЦК України.
Відповідач не спростував належними і допустимими доказами факту отримання кредитних коштів, наявності заборгованості за основним боргом та процентами, не надав доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором.
Дослідивши розрахунок заборгованості та виписки з рахунків, суд вважає доведеними вимоги про стягнення 63 000 гривень 00 копійок основного боргу та 25 077 гривень 50 копійок процентів, а всього 88 077 гривень 50 копійок.
Разом із тим позивач просить стягнути 60 480 гривень 00 копійок комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають проценти, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Водночас частинами першою і другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено право споживача після укладення договору на безоплатне отримання від кредитодавця, не більше одного разу на місяць, інформації про поточний розмір заборгованості, погашені та належні до сплати суми, дати і умови їх сплати, а також виписки з рахунку. Плата може встановлюватися лише за надання такої інформації частіше, ніж передбачено законом, або за інші чітко визначені додаткові чи супутні послуги.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 дійшла висновку, що умова договору споживчого кредиту, укладеного після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплати послуги з надання інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач має право безоплатно отримувати не більше одного разу на місяць, є нікчемною.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначила, що якщо кредитний договір не містить переліку конкретних додаткових та супутніх банківських послуг, які фактично надаються позичальнику та за які встановлена щомісячна комісія, умова про її сплату є нікчемною, а вимога про стягнення такої комісії задоволенню не підлягає.
Пункт 2.8 кредитного договору лише встановлює назву платежу - «комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості», її розмір і періодичність. Водночас кредитний договір не визначає змісту, обсягу та переліку конкретних додаткових або супутніх послуг, які Банк зобов`язався надавати відповідачу за цю щомісячну плату. Доказів фактичного надання відповідачу окремих послуг, відмінних від внутрішнього обліку кредитної заборгованості та безоплатного інформування про стан кредиту, позивачем не подано.
Саме по собі зазначення комісії у кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту та графіку платежів свідчить про погодження її розміру, однак не підтверджує наявності й фактичного надання самостійної платної послуги споживачу та не усуває нікчемності умови, яка обмежує права споживача.
Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України визнання судом нікчемного правочину недійсним не вимагається. З огляду на нікчемність умови пункту 2.8 кредитного договору вимога про стягнення 60 480 гривень 00 копійок комісії задоволенню не підлягає.
Крім вимог про стягнення заборгованості позивач просить стягнути 2 662 гривні 40 копійок судового збору та 11 200 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
За положеннями частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої-третьої статті 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з частинами четвертою-шостою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає гонорар як форму винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правничої допомоги. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час, складність справи, кваліфікацію та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Із матеріалів справи убачається, що між ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01 липня 2025 року. Актом приймання-передачі послуг № 12103521 від 05 січня 2026 року визначено вартість послуг у сумі 11 200 гривень 00 копійок, з яких 1 200 гривень 00 копійок - проведення юридичного та фінансового аналізу, 10 000 гривень 00 копійок - складання, підписання та подання позовної заяви.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19 лютого 2020 року, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, врахувавши виконану адвокатом роботу (надані адвокатом послуги, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт (надання послуг)), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованим та завищеним, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідача в користь позивача 5 000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24 січня 2022 року в справі № 911/2737/17).
Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 578 гривень 50 копійок судового збору.
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 211, 247, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, статтями 11, 12, 16, 18 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 205, 207, 215, 512-514, 525-527, 530, 610, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -
у х в а л и в :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (код ЄДРПОУ: 40932411, місцезнаходження: провулок Ушинського, будинок 1, приміщення 105 у місті Дніпро, 49070) заборгованість за кредитним договором № 16-902-863-2-20-Г від 07 вересня 2020 року в розмірі 88 077 (вісімдесят вісім тисяч сімдесят сім) гривень 50 копійок, 1 578 (одну тисячу п`ятсот сімдесят вісім) гривень 50 копійок судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, а всього 94 656 (дев`яносто чотири тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя Перетятько О.В.