ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2968/26
07 вересня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області(надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2025 року за №00034462405, яким донараховано ОСОБА_1 зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 4500000,00 грн. (основний платіж – 3600000,00 грн., штрафні санкції – 900000,00 грн., пеня – 0,00 грн.); визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2025 року за №00034482405, яким донараховано ОСОБА_1 зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 375000,00 грн. (основний платіж – 300000,00 грн., штрафні санкції – 75000,00 грн., пеня – 0,00 грн.).
Позов обґрунтований тим, що позивач вважає висновки відповідача про отримання позивачем у 2022 році інвестиційного прибутку у сумі 20000000, грн необґрунтованими, передчасними та такими, що прямо суперечать фактичним обставинам справи і положенням Податкового кодексу України. Просить врахувати, що позивач лише 28.12.2023, а не у 2022 році, здійснив відчуження частки (корпоративних прав) у статутному капіталі ТОВ «Західоптзбут», за загальною ціною 20000000,00 грн. При цьому, вказує, що первісна вартість придбання частки становила 100 грн., у подальшому позивачем за рахунок власних коштів було здійснено внесення (поповнення) статутного капіталу товариства на суму 19990000 грн. На думку позивача, у даному випадку, вартість відчуження корпоративних прав становить 20000000,00 грн., та документально підтверджені витрати на їх придбання та формування — 20000000,00 грн. Таким чином, вважає, що відсутня будь-яка позитивна різниця між доходом від продажу інвестиційного активу та витратами на його придбання, а відтак — відсутній інвестиційний прибуток у розумінні п.п. 170.2.2 ст. 170 Податкового кодексу України. Отже, зауважує, що об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором відсутній.
Ухвалою суду від 18.05.2026 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
Ухвалою суду від 01.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 29.06.2026 о 11:30 год. 
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, вказує, що у 2022 році згідно податкової бази даних ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 був засновником ТОВ «Західоптзбут», однак станом на 01.01.2023 така інформація щодо нього по вказаному підприємству відсутня; частка в статутному фонді ТОВ «Західоптзбут» ОСОБА_1 станом на 13.01.2022 становила 10000000,00 грн., станом на 14.09.2022 – 20000000,00 грн. Вказує, що проведеною перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 не скористався порядком добровільного декларування передбаченого підрозділом 9-4 розділу XX ПК України, та не подав декларацію за період одноразового (спеціального) добровільного декларування; не навів інформацію про частки у майні юридичних осіб або в утвореннях без статусу юридичної особи, інші корпоративні права, майнові права на об`єкти інтелектуальної власності. Також, просить врахувати, що до закінчення перевірки ОСОБА_1 не надав контролюючому органу документи, що підтверджують витрати, понесені з придбання інвестиційного активу у вигляді частки у ТОВ «Захітоптзбут», яка в подальшому була відчужена вартістю 20000000,00 грн. грн., тому вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення декларації. Враховуючи вище викладене, відповідач вважає, що позивачем у 2022 році отримано доходи від продажу майнових прав ТОВ «Західоптзбут» на суму 20000000,00 грн., при відсутності документального підтвердження витрат на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав ТОВ «Західоптзбут»). Додатково вказує, що в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 ОСОБА_1 окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримував інші доходи (доходи від продажу інвестиційних активів ) у розмірі 20000000,00 грн. та з яких не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Серед іншого, вказує, що в матеріалах справи відсутня інформація (витяг, виписка) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань про, те що ОСОБА_1 відчужив у 2022 чи у інший спосіб передав частку у статутному капіталі ТОВ, та не є учасником ТОВ «Західоптзбут» у 2022 році. Вважає, що відповідачем не надано будь-яких доказів змін учасників ТОВ «Західоптзбут» у 2022 році та відповідно отриманого позивачем доходу від продажу інвестиційних активів згідно, якого сплачуються податки.
Представник відповідача подав до суду заперечення (на відповідь на відзив), в яких просить відмовити у задоволенні позову повністю. Серед іншого, зазначає, що акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "Західоптзбут" не був у розпорядження контролюючого органу під час проведення перевірки, адже на запити відповідача у справі позивач не надав жодної інформації.
29.06.2026 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 15.07.2026 о 10:00 год.
15.07.2026 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 10.08.2025 о 10:30 год.
Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Вважає, що у відповідача були відсутні правові та фактичні підстави для визначення позивачу за 2022 рік інвестиційного прибутку у розмірі 20000000,00 грн та, відповідно, для донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 3600000,00 грн і військового збору.
10.08.2026 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні постановлено ухвалу із занесенням до Протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.09.2026 о 11:00 год. 
07.09.2026 у відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових поясненнях.
Представник відповідача у відкритому судовому засіданні поти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні повністю з мотивів, викладених у відзиві на позов, запереченнях.
Як встановлено судом, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК України, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення перевірок» від 09 листопада 2023 року №3453-IX, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 06.01.2025 №12-п про проведення документальної невиїзної перевірки проведено документальну невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.
За результатами проведеної перевірки складено Акт №1795/19-00-24-05/ НОМЕР_1 від 12.02.2025, яким встановлені наступні порушення: 
- підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164, підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168, п.п. 170.2.2 п.170.2 ст. 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI внаслідок чого, проведеною перевіркою донараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами отриманих інших доходів у 2022 році в сумі 3600000,00 грн.
- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.20210 №2755- VI внаслідок чого, проведеною перевіркою донараховано військового збору за результатами отриманих у вигляді інших доходів за 2022 році в сумі 300000,00 грн. 
В подальшому на підставі даного акта винесено податкові повідомлення рішення: 
- від 20.03.2025 року за №00034462405, яким донараховано ОСОБА_1 зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 4500000,00 грн. (основний платіж – 3600000,00 грн., штрафні санкції – 900000,00 грн., пеня – 0,00 грн.);
від 20.03.2025 року за №00034482405, яким донараховано ОСОБА_1 зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 375000,00 грн. (основний платіж – 300000,00 грн., штрафні санкції – 75000,00грн., пеня – 0,00грн.).
Вважаючи протиправними та такими, що підлягають до скасування вказані вище податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовує та визначає Податковий кодекс України (надалі, ПК України).
Згідно положень пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Відповідно до положень п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
У відповідності до п. 78.1. Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1);
- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом (пп. 78.1.2);
- платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом (пп. 78.1.3);
- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.4);
- платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки в порядку, визначеному пунктом 86.7 статті 86 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі якщо платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження (пп. 78.1.5).
Відповідно до положень п. 79.1, 79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
При цьому, згідно пункту 79.3 статті 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі колегії суддів Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 зазначено, що наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою саме для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
То ж, суд вважає, що у контролюючого органу виникли підстави, визначені п.п. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України для призначення документальної невиїзної перевірки позивача з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Зокрема, у листі Державної податкової служби України від 23.07.2024 №21187/7/99-00-24-05-07 (вх. ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.07.2024 №1974/8) зазначено, що фізичною особою – платником податку ОСОБА_1 у 2022 році було отримано доходи від продажу інвестиційних активів ТОВ «Західоптзбут».
То ж, суд вважає, що у контролюючого органу виникли підстави, визначені п.п. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України для призначення документальної невиїзної перевірки позивача з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Щодо суті податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Приписами підпункту 14.1.90 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами;
Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 до пункту 163.1 статті 163 ПК України).
Пунктом 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За правилами підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Порядок оподаткування інвестиційного прибутку визначений положеннями статті 170 ПК України.
Відповідно до підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік, за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.
Згідно підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 зазначеного ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу з урахуванням курсової різниці (за наявності), та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).
До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.
Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.
За правилами підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.
Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.
Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм пункту 170.2 статті 170 ПК України у подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постановах від 12.11.2020 у справі №826/16334/15, від 27.05.2022 у справі № 640/6721/20.
Суд вважає, що у разі здійснення операцій з продажу інвестиційних активів платник повинен здійснювати облік загального фінансового результату окремо від інших доходів і витрат, а отримане за результатами таких операцій позитивне значення фінансового результату (інвестиційний прибуток) включати до складу загального річного оподатковуваного доходу звітного періоду - календарного року.
В свою чергу, оподаткуванню підлягає інвестиційний прибуток від продажу інвестиційного активу у вигляді корпоративних прав, у разі позитивної різниці між інвестиційним доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.
Пунктом 176.1 ст. 176 ПК України встановлено, що платники податку зобов`язані отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.
Статтею 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Обов`язкові реквізити, які повинні містити первинні документи передбачено ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таким чином, фактично понесені фізичною особою витрати на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав) підтверджуються документами, що засвідчують факт здійснення розрахункових операцій.
Водночас, фізична особа, яка протягом звітного року продає інвестиційний актив (корпоративні права) та отримує інвестиційний прибуток, повинна включити суму такого прибутку до загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію у встановленому порядку.
Поряд з цим, відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 був засновником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут".
Так, 03 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут", посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боберська О.А. за реєстраційним № 1482,1483 від 03.09.2021, та внесено відповідні зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно з п.1. Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі від 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" у розмірі 100% (сто відсотків), що ун омінальному грошовому еквіваленті становить 100 (сто) гривень.
Таким чином, відповідач став засновником та власником ТОВ «ЗАХІДОПТЗБУТ» статуний капітал станом на 03.09.2021 якого становив 100 грн., що складало 100 %.
У відповідності до рішення №1 від 04.01.2022 власника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" вирішено, затвердити збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" на суму 9999900 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот) грн. за рахунок додаткового вкладу учасника ОСОБА_1 . Кошти в сумі 9999900 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот) грн. були внесені на поточний (банківський) рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут", в призначенні платежу зазначено: «про внесення коштів готівкою для формування (поповнення) статутного фонду від ОСОБА_1 », відповідно статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" склав 10000000 (десять мільйонів) грн., який був позивачем сформований. 
Згідно рішення №4 від 08.09.2022 власника Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" вирішено затвердити збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" на суму 10000000 (десять мільйонів) грн. за рахунок додаткового вкладу учасника ОСОБА_1 .
Кошти в сумі 10000000 (десять мільйонів дев`ятсот) грн. були внесені на поточний (банківський) рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут", в призначенні платежу зазначено: «поповнення статутного фонду від ОСОБА_1 », відповідно статутний фонд ТОВ «ЗАХІДОПТЗБУТ» склав 20000000 (двадцять мільйонів ) грн., який був позивачем сформований. 
Отож, статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" станом на 28.12.2023 засновником якого був ОСОБА_1 становив 20000000 (двадцять мільйонів ) грн., що складало 100 % статутного капіталу. 
28.12.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ЗАХІДОПТЗБУТ», посвідчений державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутова О.М. за реєстраційним №1455,1456 від 28.12.2023р. та внесено відповідні зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Відповідно до п.1. Акта приймання-передачі частки у статутному капіталі від 28.12.2023 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" у розмірі 100% (сто відсотків), що у номінальному грошовому еквіваленті становить 20000000 (двадцять мільйонів ) грн.
Таким чином, як слідує з матеріалів справи, станом на 01.01.2024 позивач не був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут". Тільки в 28.12.2023 (а не в 2022) передав частку, корпоративні права в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" за ціною в загальній сумі 20000000 (двадцять мільйонів) грн. (за ціною придбання 100 грн. та внесення (поповнення) статутного капіталі у 19 990 000 грн. за рахунок власних коштів) 
Отож, на думку суду, позивачем не було отримано інвестиційного прибутку в 2022 році, на який вказує відповідач у вигляді корпоративних прав, так як відсутня позитивна різниця між інвестиційним доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.
З наведеного мотиву суд приймає до уваги доводи представника позивача з приводу того, що внесення учасником власних коштів до статутного капіталу товариства не є отриманням доходу таким учасником. Такі кошти, не вибувають у вигляді прибутку, не є доходом, а є інвестицією учасника у власний корпоративний актив.
Відтак, на думку суду, внесення позивачем коштів до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західоптзбут" у 2022 році не створювало об`єкта оподаткування податком на доходи з фізичних осіб. 
Отож, у даному випадку, об`єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб відсутній, а, відповідно, і висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України є необґрунтованим, та відповідно, нарахування відповідачем грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є неправомірними.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.02.2024 у справі № 810/2527/17.
При цьому згідно з підпунктами 1.1 - 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Разом з тим, оскільки у спірному випадку суд дійшов висновку про відсутність об`єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відсутні правові підстави для нарахування військового збору.
Таким чином, перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини другої ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними та такими, що підлягають до скасування.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.
На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували твердження позивача про протиправність спірних податкових повідомлень - рішень.
Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №00034482405, №00034462405 від 20.03.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 13312 (тринадцять тисяч триста дванадцять) грн. 00 коп. сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 16 вересня 2026 року.
Реквізити учасників справи: позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46003 код ЄДРПОУ:44143637).
Головуюча суддя Дерех Н.В.