П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/6272/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Печений Є.В. 
Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
09 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просила: 
визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Хмельницькій області щодо перерахунку призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 ; 
зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи з 01.01.1987 по 31.12.1993 року; 
зобов`язати ГУ ПФУ у Хмельницькій області повторно розглянути з прийняттям відповідного рішення заяву ОСОБА_1 1964 року народження про перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 до участі у справі як другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ у Вінницькій області). 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.01.2025 №220750003150.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області: повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 про перерахунок пенсії за віком та прийняти рішення за результатами такого розгляду з урахуванням правової оцінки суду, викладеної в цьому рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі слати судового збору в сумі 807 (вісімсот сім) грн 47 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - ГУ ПФУ у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянт наполягає на тому, що заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області за результатом якої прийнято відповідне рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії. Отже, Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вказує, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити певні дії, оскільки заява позивача про перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не розглядалася та не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
06.01.2025 ОСОБА_1 звернулась до територіального органу ПФУ в Хмельницькій області (в м.Ізяслав) із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила врахувати при обчисленні страхового стажу та заробітку період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1993 та заробітну плату за цей період.
До заяви були додані копії трудової книжки та архівні довідки.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1 у редакції, чинній станом на 10.01.2025 року), заява позивача була передана за принципом екстериторіальності до ГУ ПФУ у Житомирській області, яке 10.01.2025 ухвалило рішення №220750003150 про відмову у перерахунку пенсії.
У матеріалах справи наявні (у вигляді копій): трудова книжка позивача із записами про її роботу, у тому числі, у період, що охоплює 1987– 1993 роки; архівні довідки Ізяславського міського трудового архіву (зокрема, від 16.08.2024 та від 26.12.2024) про заробітну плату та (окремо) про стаж роботи позивача за 1987– 1993 роки, в одній із яких по батькові зазначено як « ОСОБА_2 » з приміткою «так в документі»; акт перевірки від 24.12.2024 року, складений працівниками органу Пенсійного фонду, в якому підтверджено наявність у первинних документах (наказах, відомостях) відомостей, що відповідають даним архівних довідок щодо роботи та заробітної плати особи з прізвищем та ім`ям, тотожними позивачеві; інші документи (диплом, довідки центру зайнятості, архівні документи), які кореспондуються із зазначеним періодом роботи позивача.
Із рішення від 10.01.2025 №220750003150 вбачається, що відмовляючи у перерахунку пенсії за заявою від 06.01.2025 року, відповідач 2 виходив із того, що архівна довідка про заробітну плату за 1987– 1993 роки оформлена на особу з іншим по батькові, ніж у позивача, у зв`язку з чим, цей документ не може бути використаний для підтвердження заробітної плати саме позивача. Відповідний період роботи та заробіток не були враховані при перерахунку пенсії.
Надалі, при призначенні та перерахунках пенсії (рішення 2024– 2025 років) в обчисленні страхового стажу позивача період 01.01.1987– 31.12.1993 та відповідна заробітна плата не враховані, що видно з наявних у справі розрахунків та форм РС-«право».
Позивач, вважаючи такі дії відповідачів протиправними, звернулася до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Згідно з положеннями статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Згідно із ч.3 ст.48 КАС України якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (ч.4 ст.48 КАС України).
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.
Згідно з частиною 5 статті 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Таким чином, законодавцем встановлені дві умови заміни неналежного відповідача: 1) згода позивача на заміну первинного відповідача; 2) якщо заміна неналежної сторони не приведе до зміни підсудності.
Також, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 , отримує пенсійні виплати, звернулася з заявою про перерахунок пенсії.
У п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунків) пенсії прийнятого відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV зазначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно із п.4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Із зазначеного вбачається, що заява та документи для призначення, перерахунку пенсії можуть бути подані в будь - якому сервісному центрі, що здійснює обслуговування громадян, незалежно від місця проживання особи.
Разом із тим, розгляд документів та винесення рішення про призначення пенсії / відмову в призначенні пенсії здійснюється за принципом екстериторіальності шляхом автоматизованого розподілу до структурного підрозділу органу, що призначає пенсію.
Відповідно до п.4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Про Державний бюджет України на 2022 рік».
Відповідно до п.4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, принцип екстериторіальності застосовується при опрацюванні заяв про призначення та перерахунок пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
Так, ухвалою суду від 02.02.2026 до участі у справі як другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – ГУ ПФУ у Вінницькій області) як орган, що за принципом екстериторіальності розглянув заяву позивача від 06.01.2025 та прийняв рішення від 10.01.2025 №220750003150 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Разом із цим, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що заява позивача розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області за результатом якої прийнято відповідне рішення від 10.01.2025 №220750003150 про відмову позивачу у перерахунку пенсії. Тобто, Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, яке фактично до участі у справі в якості відповідача не залучалося. 
Однак, суд першої інстанції, помилково встановив обставини справи, та не належним чином вирішив питання щодо залучення другого відповідача відповідно до вимог статті 48 КАС України та безпідставно ухвалив рішення про задоволення позову до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке не є суб`єктом спірних правовідносин, що на думку колегії суддів свідчить про порушення норм процесуального права при ухваленні рішення судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є неналежним відповідачем у цій справі, тоді як належним відповідачем є саме Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, яке прийняло оскаржуване рішення від 10.01.2025 №220750003150 щодо розгляду заяви позивача від 06.01.2025. 
Оскільки заміна неналежного відповідача у порядку статті 48 КАС України судом першої інстанції не здійснювалася, а апеляційний суд відповідно до положень статті 48 КАС України не наділений повноваженнями здійснювати таку заміну на стадії апеляційного перегляду справи, підстави для задоволення позову до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутні.
За цим, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Одночасно, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни або залучення як співвідповідача на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача, із заявою про поновлення строку на звернення до суду у разі необхідності.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.