ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2026 | Справа № 910/5343/26

За позовом Державного підприємства “Національна кінематика України” м. Києва
до Державного агентства України з питань кіно м. Києва
про стягнення боргу, ціна позову 80778,25 грн.,
Суддя Паламар П.І.
Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у травні 2026 року Державне підприємство “Національна кінематика України” звернулося в суд з указаним позовом.
Позивач зазначав, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець), ним (балансоутримувач) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8739 від 5 лютого 2021 р., згідно з умовами якого орендодавець передав відповідачу у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 941,8 м^2,розташовані на 4 поверсі будівлі, літера Б по вул. Кіото, 27 у м. Києві, а останній - прийняв майно та зобов`язався проводити оплату за оренду указаного приміщення.
Також вказував, що 5 березня 2025 р. між ним та відповідачем було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та компенсацію вартості комунальних послуг № 13-02/25-ВВ, згідно з умовами якого відповідач зобов`язався щомісячно відшкодувати вартість комунальних послуг, наданих йому до нежилого орендованого приміщення, у т.ч. відшкодовувати плату за користування земельною ділянкою (податку на землю).
Всупереч умов указаного договору відповідач не відшкодував податок на землю за 2025 рік, заборгувавши 80778,25 грн.
З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 80778,25 грн. боргу, а також понесені ним по справі судові витрати.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Вказував, що платник земельного податку перебуває в управлінні державного органу та використовує пільгу (являється виробником національних фільмів) зі сплати земельного податку.
У свою чергу Державне агентство України з питань кіно є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері кінематографії і використовує об`єкт оренди для розміщення власного апарату управління (офіс держустанови), тобто об`єкт оренди використовується в діяльності, спрямованій на забезпечення виробництва національних фільмів та для розміщення бюджетної установи.
Зазначав, що всі сторони договору являються державними установами. Отже, оскільки Державне агентство України з питань кіно є бюджетною установою, у сфері управління якого перебуває Державне підприємство “Національна кінематика України”, яке, крім того користується пільгами зі сплати земельного податку, то його сплата є такою, що суперечить нормам чинного законодавства.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець), позивачем (балансоутримувач) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8739 від 5 лютого 2021 р., згідно з умовами якого орендодавець передав відповідачу у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 941,8 м^2 розташовані на 4 поверсі будівлі, літера Б по вул. Кіото, 27 у м. Києві, а останній - прийняв майно та зобов`язався проводити оплату за оренду указаного приміщення.
Відповідно до п. 3.1. розділу II договору орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішіньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у т.ч.: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.
Згідно п.п. 6.5 п. 6 Розділу II договору протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю для підписання: два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідно до Типового договору, затвердженого наказом Фондом державного майна.
Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю: підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору; або подати балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем за договором.
Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання від балансоутримувача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем, підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору.
Актом приймання-передачі від 5 лютого 2021 р. стверджується факт передачі орендодавцем відповідачу орендованого майна за договором оренди.
Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями зазначених договору, акту.
Також встановлено, що на виконання умов договору оренди між позивачем та відповідачем 5 березня 2025 р. укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та компенсацію вартості комунальних послуг № 13-02/25-ВВ, умови якого змінювались додатковими угодами №№ 1 від 15 квітня 2025 р., 2 від 18 серпня 2025 р., 3 від 18 вересня 2025 р.
Відповідно п.п. 1.1, 1.2. договору балансоутримувач забезпечує надання комунальних послуг, послуг щодо обслуговування, експлуатації та ремонту будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіото, 27, а орендар бере участь у відшкодуванні витрат на надання комунальних послуг та послуг щодо обслуговування та експлуатації будівлі пропорційно до займаної площі.
Згідно п.п. 2.2., 2.4. договору, розмір місячної плати за утримання будівлі та компенсацію вартості комунальних послуг визначається розрахунком щомісячних платежів за утримання будівлі та компенсацію вартості комунальних послуг (кошторисом витрат), складеним балансоутримувачем на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг) житлово- експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання, відомостей про нарахування заробітної плати, податкових декларацій з податку на землю, а також актів ПАТ АК “Київводоканал” та ТОВ “Київські енергетичні послуги”.
Орендар, на підставі акту надання послуг балансоутримувача, вносить оплату за утримання будівлі та компенсацію вартості комунальних послуг за місяць, що передує поточному, на розрахунковий рахунок балансоутримувача не пізніше 15-го числа поточного місяця.
Відповідно п. 8 Додатку 7.3. до договору (Кошторис витрат, розрахунок щомісячних платежів) компенсація плати за користування земельною ділянкою (податку на землю) здійснюється згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).
Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією зазначеного договору.
Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку з відшкодування плати за користування земельною ділянкою (податку на землю) за 2025 рік у розмірі 80778,25 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 92, п.п. в) ч. 1 ст. 96 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно п.п. 265.1.3 ПК України податок на майно складається, зокрема, з плати за землю.
Плата за землю справляється відповідно до закону (ч. 2 ст. 206 ЗК України).
Відповідно до п.п. 269.1.1.2 п. 269 ст. 269 ПК України землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування є платниками плати за землю.
Згідно п.п. 270.1.1.3 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю, зокрема, є земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування.
Отже, позивач є платником земельного податку, тому на договірних умовах він вправі вимагати компенсацію відповідних витрат.
Відповідно ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
З матеріалів справи слідує, що в 2025 році позивачем була подана звітна податкова декларація (уточнююча) з плати за землю за 2025 рік (реєстраційний номер декларацій в контролюючому органі 9026905787), відповідно до якої річна сума земельного податку до сплати становила 1434068,69 грн.
Як слідує з розрахунку позивача останній розрахував відповідачу плату за користування земельною ділянкою згідно податкової декларації за період 2025 року пропорційно до займаної останнім площі у розмірі 80778,25 грн.
31 грудня 2025 р. позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 1998 від 31 грудня 2025 р. на оплату 80778,25 грн.
Того ж дня на підставі договору позивачем було складено акт надання послуг № 2003 від 31 грудня 2025 р.
З указаного акту вбачається, що з боку відповідача він підписаний не був.
Та обставина, що вищевказаний акт не підписаний відповідачем, не спростовує обов`язку відшкодувати плату за користування земельною ділянкою (податку на землю).
Доказів здійснення відповідачем компенсації плати за користування земельною ділянкою (податку на землю) суду не надано.
За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає стягненню 80778,25 грн. боргу.
Доводи відповідача щодо безпідставності сплати позивачем податку на землю є необґрунтованими з огляду на наступне.
Статтею 284 Податкового кодексу України закріплено:
Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території (пункт 284.1);
якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право (пункт 284.2);
якщо платники податку, які користуються пільгами з цього податку, надають в оренду земельні ділянки, окремі будівлі, споруди або їх частини, податок за такі земельні ділянки та земельні ділянки під такими будівлями (їх частинами) сплачується на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території (пункт 284.3);
ця норма не поширюється на бюджетні установи у разі надання ними будівель, споруд (їх частин) в тимчасове користування (оренду) іншим бюджетним установам, дошкільним, загальноосвітнім навчальним закладам незалежно від форм власності і джерел фінансування (абзац 2 пункту 284.3).
Таблицею 2 до додатка 3 рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23 червня 2011 р. “Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві” встановлено пільгу у розмірі 99,99 % суми податкового зобов`язання за рік для державних підприємств, суб`єктів кінематографії (виробників національних фільмів) в частині площ, що використають для забезпечення виробництва національних фільмів.
Згідно наданої позивачу індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України № 822/ІПК/99-00-04-01-04-06 від 4 квітня 2023 р. слідує, що відповідно до умов п. 1.1. договору у оренду майно передається одночасно орендодавцем та балансоутримувачем. Тобто у контексті договору Державне підприємство надає в оренду нерухоме майно, що позбавляє його від права користування пільгою з Податку, встановленою пунктом 284.3 статті 284 Кодексу та Рішенням .
Також вказано, що абзац другий пункту 284.3 статі 284 Кодексу на Державне підприємство не поширюється, оскільки останнє не є неприбутковою установою (згідно з реєстраційними даними ІКС ДПС йому не присвоєна ознака неприбутковості), а також враховуючи, що Державне підприємство є державним комерційним підприємством (тобто суб`єктом підприємницької діяльності), то Державне підприємство не може вважатися бюджетною установою.
Враховуючи зазначене, Державне підприємство є платником податку на загальних підставах та не має права на користування пільгою з Податку, встановленою пунктом 284.3 статті 284 Кодексу та рішенням Київської міської ради № 242/5629 від 23 червня 2011 р.
Доказів, які б спростовували указані обставини, суду не надано.
Будучи органом управління позивача відповідач не позбавлений можливості ставити питання про оптимізацію його витрат на оподаткування, проте це на заперечує самого обов`язку з компенсації витрат, які вже або неодмінно будуть понесені позивачем.
Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 185, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Державного підприємства “Національна кінематика України” м. Києва задовольнити.
Стягнути з Державного агентства України з питань кіно (02156, м. Київ, вул. Кіото, 27, код 37508051) на користь Державного підприємства “Національна кінематика України” (02156, м. Київ, вул. Кіото, 27, код 19485307) 80778,25 грн. боргу, 2662,40 грн. витрат по оплаті судового збору.
Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва  П.І.Паламар