КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року Київ справа №320/49048/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Миколаївської обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
в с т а н о в и в:
26.09.2025 позивач в особі представника звернувся через підсистему «Електронний суд» до суду із позовом (зареєстрований 01.10.2025) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Миколаївської обласної прокуратури.
Просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 27.08.2025 № 159 дп-25 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Миколаївської обласної прокуратури від 08.09.2025 № 1139к «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким звільнено прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 09.09.2025;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області з 09.09.2025;
- стягнути з Миколаївської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 09.09.2025 по день ухвалення судом рішення.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що, починаючи з травня 2015 року він працював в органах прокуратури Одеської та Миколаївської областей. Під час роботи в органах прокуратури ОСОБА_1 отримав чотири подяки. За весь час роботи жодних дисциплінарних стягнень не мав, за корупційні чи пов`язані з корупцією правопорушення не притягувався, від посади у межах кримінального провадження не відсторонювався, якість його роботи оцінювалася позитивно, правил внутрішнього трудового розпорядку не порушував, завжди користувався повагою серед колег і в колективі, проявляв ввічливість, толерантність. Позивач зазначає, що він є дисциплінованим і сумлінним працівником, обізнаним фахівцем, який відповідально виконує покладені на нього обов`язки, є професіоналом у своїй роботі, наполегливий і принциповий, а також приділяє увагу підвищенню своєї ділової та професійної кваліфікації. 
Разом із цим, 03.07.2025 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (КДКП) надійшла дисциплінарна скарга про вчинення прокурором ОСОБА_1 - позивачем дисциплінарного проступку, у пункті 4 якої зазначено такі підстави для дисциплінарної відповідальності: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури (пункт 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»); систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункт 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»). 
11.07.2025 відкрито дисциплінарне провадження, проведено перевірку та складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача. 
Рішенням КДКП від 27.08.2025 № 159 дп-25 притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Наказом від 08.09.2025 № 1139к «Про застосування дисциплінарного стягнення» звільнено позивача з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 09 вересня 2025 року. Підставою звільнення у наказі зазначено рішення КДКП від 27.08.2025 № 159дп-25 про накладення дисциплінарного стягнення. Позивач не погоджується із застосуванням до нього такого дисциплінарного стягнення, та як наслідок звільнення, уважає рішення і наказ протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки такі рішення прийнято з порушенням вимог законодавства України та без врахування наданих ним пояснень. 
Позиція позивача ґрунтується на тому, що під час прийняття оскаржуваного рішення про накладення дисциплінарного стягнення, комісія не врахувала надані ним пояснення, не надала належної оцінки матеріалам дисциплінарного провадження, не встановила та не дослідила обставини можливих протиправних дій позивача, не з`ясувала, яким чином аудіозапис потравив до громадської організації, на який пристрій він був зроблений та коли. При цьому комісією безпідставно враховано відомості про кримінальне провадження № 42025150000000021 від 25.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, чим порушено принцип презумпції невинуватості. На переконання позивача, висновок комісії про наявність дисциплінарного проступку не ґрунтується на належних доказах, містить внутрішні протиріччя та не враховує, що позивач добровільно погодився пройти поліграф, співпрацював із комісією під час службового розслідування та дисциплінарного провадження, надавав свої пояснення. Висновки про втрату довіри до прокурора або підрив авторитету органів прокуратури, на переконання позивача, є голослівними, не підтверджені жодними фактичними даними, а застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення у виді звільнення не було обґрунтовано неможливістю застосування більш м`яких заходів.
Також позивач наголошує, що комісією не було досліджено питання наявності повноважень у ОСОБА_2 на подання звернення від імені Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль». Окрім того, позивач вважає, що ненадання відповіді громадською організацією на лист-запит комісії щодо інформації про події, які були предметом дисциплінарної скарги у цих правовідносинах, може свідчити про штучність самої скарги. 
Позивач зазначає, що він повідомляв комісію про те, що про кримінальне провадження № 42025150000000021 від 25.04.2025 йому стало відомо лише під час дисциплінарного провадження. Більше того, кримінальне провадження зареєстровано 25.04.2025 (майже через 8 (вісім) місяців після того, як відбулися події, описані в самій скарзі) саме за зверненням Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль». На переконання позивача, КДКП не мала правових підстав ураховувати таке кримінальне провадження при розгляді дисциплінарної скарги, зокрема висновку експертизи, оскільки позивач не є учасником цього кримінального провадження. Позовні вимоги просить задовольнити.
03.11.2025 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Витребувано від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі:
- копії усіх документів та матеріалів, що слугували підставами для прийняття рішення від 27.08.2025 № 159 дп-25 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 »;
- копії особової справи позивача;
- пояснення щодо спірних правовідносин.
Витребувано від Миколаївської обласної прокуратури протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі:
- копії усіх документів та матеріалів, що слугували підставами для прийняття наказу керівника Миколаївської обласної прокуратури від 08.09.2025 № 1139к «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким звільнено прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 09.09.2025;
- копії особової справи позивача;
- довідку про середній заробіток позивача за останні два місяці, що передували звільненню;
- пояснення щодо спірних правовідносин.
За змістом відзиву Миколаївської обласної прокуратури від 17.11.2025 (зареєстровано 18.11.2025), позовні вимоги вважають безпідставними та у задоволенні позову просять відмовити. Позиція ґрунтується на тому, що на момент скоєння дисциплінарного проступку позивач був прокурором і відповідно до вимог, викладених у статті 19 Закону України «Про прокуратуру», на нього покладався обов`язок неухильного дотримання присяги прокурора. Діяти він міг лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і зобов`язаний додержуватись правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 допущено порушення вимог статті 19 Закону України «Про прокуратуру» та статей 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, що підтверджується відповідними доказами. 
Зазначають, що до Миколаївської обласної прокуратури з Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора надійшли звернення голови Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль» Ольги Богданової щодо можливих протиправних дій прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 . У вказаних скаргах зазначено, що прокурор Миколаївської окружної прокуратури Омельченко А.М. вимагав у обвинуваченого ОСОБА_3 через посередника хабар у розмірі 5 000 доларів США за вирішення в апеляційному суді питання про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з обмеженням волі та, надалі, неподання касаційної скарги. До скарги додано диск «DVD-R Verbatim 4.7 GB» з аудіозаписом розмови. З метою всебічного та повного з`ясування усіх обставин призначено службове розслідування. Під час службового розслідування комісією встановлено факт порушення прокурором ОСОБА_1 вимог статей 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, що відповідно до пунктів 5, 6 частини 1 статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для дисциплінарної відповідальності прокурора. У зв`язку з наведеним, відповідно до частини другої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» прийнято рішення подати дисциплінарну скаргу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Також обласною прокуратурою 25.04.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42025150000000021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, яке триває. Оскільки розгляд дисциплінарних скарг про вчинення дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження відноситься до повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, 27.06.2025 виконувачем обов`язків керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 направлено дисциплінарну скаргу голові КДКП. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. За результатами дисциплінарного провадження, 27.08.2025 КДКП прийнято рішення № 159дп-25 про накладення на прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.
Відповідно до вимог пункту 3 розділу VI «Звільнення прокурора з посади» Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора від 10.02.2022 № 25, звільнення прокурора, у тому числі прокурора-стажиста, на підставі прийнятого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів рішення про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури здійснюється уповноваженим керівником прокуратури у 3-денний строк з дня отримання належним чином засвідченої копії такого рішення. Таким чином, керівник обласної прокуратури у безальтернативному порядку на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури, прокурора - стажиста окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора (пункт 8 статті 11 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідач вважає, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 є таким, що прийнятий у межах, спосіб та порядку, що визначені чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні. Окрім того, зазначає про безпідставність вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідних.
Як вбачається із відзиву КДКП від 18.11.2025 (зареєстровано 19.11.2025), позовні вимоги не визнають та у задоволенні позову просять відмовити. Так, КДКП зазначає, що після розподілу дисциплінарної скарги стосовно позивача, 11.07.2025 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження, проведено перевірку та 30.07.2025 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку у діях прокурора ОСОБА_1 . Скаржнику та прокурору 30.07.2025 своєчасно та належним чином повідомлено про час і місце проведення засідання комісії. Під час засідання КДКП, яке відбулося 27.08.2025 за участю прокурора ОСОБА_1 , було розглянуто матеріали дисциплінарного провадження. З урахуванням установлених обставин комісія ухвалила рішення від 27.08.2025 № 159дп-25, яким притягнуто прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади на підставі пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру». 
Зі змісту пояснень ОСОБА_1 комісією встановлено, що він підтвердив факт позаслужбового спілкування з жінкою на ім`я ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 є стажеркою адвоката обвинуваченого). Зокрема, прокурор зазначив, що 15.08.2024 разом із нею відвідував потерпілу ОСОБА_7 , якій передали 50 000 грн згідно розписки як компенсацію шкоди, після чого потерпіла підписала апеляційну скаргу, що також підтвердила ОСОБА_6 у своїх поясненнях. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що 23.08.2024, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, погодився на зустріч із Анною, яка йому зателефонувала близько 23 години. У ході цієї зустрічі, за його словами, відбулася розмова, фрагменти якої були згодом оприлюднені у вигляді аудіозапису. Прокурор прямо вказав, що висловлювання на аудіозаписі належать йому, проте пояснив їх перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. Зі змісту пояснень ОСОБА_1 фактично визнає автентичність свого голосу на аудіозаписі, долученому до матеріалів дисциплінарного провадження, а отже, не заперечує сам факт позаслужбового контакту зі стороною захисту. Водночас наведені ним пояснення про стан алкогольного сп`яніння чи провокацію з боку іншої особи не спростовують самого факту поведінки, що компрометує звання прокурора і суперечить вимогам пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону №1697-VII. 23.08.2024 близько 23:00 ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_8 і запросив на зустріч, вона, побоюючись можливих провокацій, записала на диктофон їхню розмову. Під час розмови прокурор наголошував на необхідності передати йому 5 000 доларів США за невнесення апеляційної скарги стороною обвинувачення. 
У скарзі порушувалося питання про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закон № 1697-VII. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №12023152230000780 здійснював прокурор Кучеренко В.М., який під час судового розгляду перебував у щорічній відпустці. У зв`язку з цим виконання його обов`язків щодо підтримання публічного обвинувачення тимчасово було покладено на прокурора Омельченка А.М., який представляв сторону обвинувачення в суді та здійснював відповідні процесуальні дії у цій справі. Провадження стосувалося обвинувачення ОСОБА_3 за частиною другою статті 286 КК України у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого. Саме в межах цього кримінального провадження відбулися події, які стали предметом дисциплінарного розслідування, зокрема встановлення позаслужбових контактів прокурора зі стороною захисту. Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30.07.2024 ОСОБА_3 визнано винним і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Апеляційний суд, врахувавши, що потерпіла ОСОБА_7 отримала від обвинуваченого 50 000 грн, підтверджених розпискою від 15.08.2024, не мала до нього претензій морального чи матеріального характеру, а також те, що обвинувачений самостійно виховує малолітню дитину після смерті дружини, пом`якшив покарання та, застосувавши статтю 75 КК України, звільнив ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробувальним строком 2 роки. У ході проведення дисциплінарного провадження КДКП отримано висновок експерта МВС України Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 28.05.2025 № СЕ-19/115-25/8546-В3. Експертизою встановлено, що «голос, зафіксований у фонограмі файлу «AUDIO- 2024-09-02-14-35-4В» формату m4a, що міститься на micro SD- карті «Team Group» 32 GB, «ймовірно, належить громадянину ОСОБА_1 ». Цей доказ є додатковим підтвердженням достовірності наданого аудіозапису та об`єктивності висновків дисциплінарного органу. Крім того, було проведено додаткову судову лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу, виконану Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, за результатами якої складено висновок №2397-34-25 від 19.05.2025. Як убачається з цього висновку, у дослідженому аудіозаписі (файл «AUDIO-2024-09 02-14-35-48») чітко зафіксовано висловлювання учасника чоловічої статі, зміст яких містить ознаки натяків, пропозицій та обговорення можливості отримання грошової винагороди за вплив на прийняття судового рішення у кримінальному провадженні. Експерт дійшла висновку, що зміст розмови свідчить про обговорення неправомірної вигоди та її розподілу між суддями, що прямо вказує на корупційний характер дій учасника діалогу – прокурора ОСОБА_1 . У своїх поясненнях від 24.07.2025 ОСОБА_1 зазначив: «Мені прикро і соромно за свій вчинок. Я повністю згодний із висновком службового розслідування», визнавши неналежність своєї поведінки. Разом із тим, прокурор підтвердив, що під час судового розгляду здійснював процесуальне керівництво у справі ОСОБА_3 у період відпустки старшого групи прокурорів ОСОБА_9 , а також пояснив, що його висловлювання на аудіозаписі не мали на меті впливу на суд, а лише «базувались на здогадках і судовій практиці». За результатами перевірки, дослідивши матеріали службового розслідування, висновки експертизи аудіозапису, результати психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа, а також письмові пояснення самого ОСОБА_1 і свідків, комісія ухвалила рішення від 27.08.2025 № 159дп-25, яким визнала в його діях наявність ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону №1697-VII. Рішення КДКП прийнято на підставі належних і допустимих доказів, у межах повноважень, визначених статтями 45–49 Закону №1697-VII, і є законним, обґрунтованим та пропорційним характеру вчиненого проступку. 
Відповідач вважає, що дії прокурора ОСОБА_1 , які полягали у встановленні позаслужбових контактів зі стороною захисту у кримінальному провадженні та виявленні зацікавленості у результатах цього провадження, суперечать не лише національним вимогам професійної етики, а й загальновизнаним європейським стандартам поведінки осіб, наділених владними процесуальними повноваженнями. З урахуванням власного визнання позивача, результатів експертиз, матеріалів службового розслідування та позаслужбових контактів зі стороною захисту, комісія обґрунтовано дійшла висновку, що така поведінка несумісна зі статусом прокурора й дискредитує органи прокуратури. Відтак рішення КДКП про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є законним, пропорційним і прийнятим у межах повноважень. 
Доводи позивача щодо незаконності або неналежності доказів, на думку КДКП, є безпідставними та не спростовують встановлених комісією фактів. Посилання позивача на те, що при ухваленні рішення порушено конституційний принцип презумпції невинуватості, є безпідставним, оскільки оцінка наявності або відсутності складу кримінального правопорушення у діях прокурора ОСОБА_1 комісією не здійснювалась, не визначалася його кримінально-правова вина та не вирішувалося питання про кримінальне покарання. Дисциплінарне провадження мало на меті перевірку відповідності поведінки прокурора вимогам Закону України «Про прокуратуру» та Кодексу професійної етики і поведінки прокурорів, тобто оцінку дій у площині службової дисципліни, а не кримінальної відповідальності. Комісія врахувала, що вказані дії вчинено під час воєнного стану, коли довіра суспільства до прокуратури є особливо важливою. Попри те, що позивач у письмових поясненнях визнав «сором і прикрість за свій вчинок» і погодився з висновком службового розслідування, відсутність щирого каяття та спроб перекласти відповідальність свідчать про усвідомлення провини без готовності до морального виправлення. З урахуванням ступеня вини, характеру проступку й наслідків, комісія дійшла висновку про необхідність застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення звільнення з посади.
01.12.2025 (зареєстровано 03.12.2025) позивач звернувся до суду із відповіддю на відзив, у якій зазначив, що КДКП не встановлено та не наведено фактів поведінки позивача, яка б могла скомпрометувати звання працівника прокуратури, зашкодила його репутації та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс. Під час дисциплінарного провадження комісія не врахувала пояснення позивача. Комісія поклала в основу оскаржуваного рішення виключно пояснення ОСОБА_8 та звернення голови Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль» ОСОБА_2 . Позивач неодноразово звертав увагу комісії, що зі ОСОБА_8 він познайомився в кінці травня 2024 року, спілкувалися як друзі, інколи зустрічалися. Жодних розмов робочого характеру не було. За даними як позивача, так і ОСОБА_8 розмова відбувалася у вихідний день, в нічний час доби з 23 на 24 серпня 2024 року. Аудіозапис розмови був здійснений ОСОБА_8 на диктофон її мобільного телефону, що нею не заперечується. Водночас такий запис був здійснений без попередження та за відсутності згоди позивача. Жодні негласні слідчі (розшукові) дії. (НСРД) щодо позивача не проводилися. Тобто зазначений аудіозапис є недопустимим доказом, а тому не підлягав врахуванню під час дисциплінарного провадження. При чому є безпідставними посилання вдповідача-1 у відзиві на те, що «…У цій справі Комісія отримала постанову Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві від 18.07.2025 про дозвіл на розголошення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №4202515000000021. На підставі цієї постанови до матеріалів дисциплінарного провадження долучено копії експертних висновків і аудіозаписи, що підтверджують обставини, викладені у скарзі. Таким чином, Комісія отримала та використала зазначені матеріали на законних підставах і в порядку, визначеному законом…», оскільки аудіозаписи були подані 27.06.2025 виконувачем обов`язків керівника Миколаївської обласної прокуратури Фальченком Денисом до Комісії разом із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку (зареєстровано КДКП 03.07.2025 про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції). Тобто аудіозаписи були отримані та, відповідно, використані Комісією раніше, аніж вказується представником у відзиві. Також позивачем акцентувалася увага, що між поясненнями ОСОБА_8 та іншими поясненнями містяться протиріччя, які мали суттєве значення для розгляду дисциплінарного провадження, зокрема: «- у дисциплінарній скарзі Миколаївської обласної прокуратури зазначено: «Разом з тим, ОСОБА_1 15.08.2024 разом зі ОСОБА_8 їздив за місцем проживання потерпілої у кримінальному провадженні, де вона, як представник адвоката обвинуваченого, передала грошові кошти ОСОБА_7 у сумі 50 000 грн, щоб остання не мала претензій морального та матеріального характеру, підписала апеляційну скаргу». У поясненнях ОСОБА_8 від 09.05.2025 року, наданих прокурору відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора (з місцем дислокації в Миколаївській обласній прокуратурі ОСОБА_10 , зазначено: «Також ОСОБА_1 15.08.2024 в денний (робочий) час доби їздив зі мною на моєму автомобілі у село Водник Жовтневого району до потерпілої ОСОБА_7 , де мною передавались кошти ОСОБА_3 потерпілій у сумі 50 000 грн для того, щоб вона не мала претензій морального та матеріального характеру , та підписала апеляційну скаргу…». Натомість у поясненнях ОСОБА_7 від 19 червня 2025 року, наданих начальнику відділу протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_11 , повідомлено, що: «Адвокат відшкодувала завдані мені злочином моральну та матеріальну шкоду (я здійснювала поховання племінника, замовляла авто, атрибутику, копку могили, організувала поминальний обід, тощо) віддавши мені грошові кошти у сумі 50 (п`ятдесят) тисяч гривень. Я зі свого боку зобов`язалась не оскаржувати судове рішення у вищих інстанціях . Наразі претензій, ані до ОСОБА_12 (Матеяка), ані до його адвоката, ані до прокурора не маю. Наскільки мені відомо, справу за цим фактом закрито».». Відповідач-1, досліджуючи вказані вище пояснення, не врахував, що вони містять різні за змістом відомості стосовно оскарження/неоскарження судових рішень, а відтак Комісія самоусунулася від дослідження та встановлення усіх обставин вчинення позивачем ймовірного дисциплінарного проступку. 
Позивач також наголошує на тому, що ОСОБА_8 не була учасником кримінального провадження, відповідно не була і стороною захисту, а відтак висновки про те, що позивач «…вступив у позаслужбові стосунки зі стороною захисту у кримінальному провадженні, у якому здійснював повноваження прокурора…», не ґрунтуються на матеріалах дисциплінарного провадження та нормах чинного законодавства. Спілкування із ОСОБА_8 жодним чином не могли вплинути та не вплинули на прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні № 12023152230000780, так як ще 01.08.2024 року ОСОБА_1 було складено довідку про законність рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для подальшого оскарження в апеляційному порядку, яку узгоджено з керівником Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області. Як убачається із матеріалів справи, стороною обвинувачення апеляційна скарга на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30.07.2024 не подавалась. Із огляду на наведене, у цій справі не доведено та не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами використання позивачем як прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, що відповідає тлумаченню значення «протиправні позаслужбові стосунки», а відтак відсутній склад дисциплінарного проступку.
Позивач вважає помилковими посилання відповідача-1 на підхід, застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі № 800/549/17, так як фактичні обставини справи, яка розглядається, та справи № 800/549/17, є різними. Зокрема, у цій справі ОСОБА_1 не є учасником кримінального провадження, будь-який його процесуальний статус не визначено, тоді як у справі № 800/549/17 позивач перебував у процесуальному статусі підозрюваного у кримінальному провадженні.
На переконання позивача, оскаржуване рішення КДКП є незаконним, надмірно формальним, свавільним, явно несправедливим, дискримінаційним, номінальним, декларативним, а тому наявні вагомі та достатні підстави для втручання в оскаржуване рішення дисциплінарного органу. Позивач не діяв як прокурор, не використовував свого статусу в приватних інтересах. Жодних дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, позивач не вчиняв, як і не допускав одноразового грубого порушення. правил прокурорської етики.
Також позивач зауважує, що матеріали дисциплінарного провадження та відзив на позовну заяву не містять обґрунтувань неможливості застосування більш м`яких заходів, аніж звільнення, що є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення. Позовні вимоги просить задовольнити.
Суд зазначає, що заява КДКП від 21.11.2025 (подано 18.11.2025 через підсистему «Електронний суд») про заперечення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволенню не підлягає, оскільки ця справа не віднесена до категорії спорів, які згідно зі статтею 12 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження. Обставин, які б перешкоджали розгляду справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, у заяві не наведено.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач, ОСОБА_1 , починаючи з 14.05.2015 працював в органах прокуратури України, а саме:
- з 14.05.2015 до 25.11.2015 - стажист прокурора прокуратури Савранського району Одеської області;
- з 26.11.2015 до 14.12.2015 – прокурор прокуратури Савранського району Одеської області;
- з 15.12.2015 до 12.07.2016 – прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області;
- з 13.07.2016 до 19.03.2017 – прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області;
- з 20.03.2017 до 14.03.2021 – прокурор Одеської місцевої прокуратури № 2 Одеської області;
- з 15.03.2021 до 04.03.2024 – прокурор Суворовської окружної прокуратури міста Одеси Одеської області;
- з 05.03.2024 до 09.09.2025 – прокурор Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області.
Присягу працівника прокуратури позивач склав 26.11.2015.
З положеннями Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів ознайомився 05.03.2024, письмово підтвердив зобов`язання дотримуватись їх при виконанні службових обов`язків та поза службою.
До Миколаївської обласної прокуратури з Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора надійшли звернення голови Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль» Ольги Богданової щодо можливих протиправних дій прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 . 
У цих скаргах зазначено, що прокурор Миколаївської окружної прокуратури Омельченко А.М. вимагав у обвинуваченого ОСОБА_3 через посередника хабар у розмірі 5000 доларів США за вирішення в апеляційному суді питання про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з обмеженням волі та, надалі, неподання касаційної скарги. До скарги додано диск «DVD-R Verbatim 4.7 GB» з аудіозаписом розмови. 
З метою всебічного та повного з`ясування усіх обставин призначено службове розслідування.
Відповідно до висновку службового розслідування від 23.06.2025, затвердженого виконувачем обов`язків керівника Миколаївської обласної прокуратури Денисом Фальченком, під час службового розслідування комісія дійшла до висновку:
1. Службове розслідування за фактом можливої протиправної поведінки прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 , завершити.
2. Врахувати, що за результатами розгляду звернення голови Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль», обласною прокуратурою 25.04.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42025150000000021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.
3. Під час службового розслідування встановлено факт порушення прокурором Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 вимог статей 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, що відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для дисциплінарної відповідальності прокурора.
4. Відповідно до частини другої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» прийнято рішення подати дисциплінарну скаргу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
Так, у ході службового розслідування встановлено таке.
Прокурор Омельченко А.М. підтримував публічне обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за частиною другої статті 286 Кримінального кодексу України.
За результатами судового розгляду в судових дебатах він орієнтував суд на призначення ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без застосування статті 75 КК України.
Вироком Жовтневого районного суду від 30.07.2024 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Після ухвалення вироку ОСОБА_1 склав довідку про законність рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для подальшого оскарження в апеляційному порядку. Позицію прокурора в провадженні про законність рішення погоджено керівником окружної прокуратури та копію вказаної довідки з копією судового рішення 01.08.2024 скеровано до Миколаївської обласної прокуратури.
ОСОБА_8 була присутня у судових засіданнях, проходила стажування у адвоката Когіна А.В., який був захисником обвинуваченого ОСОБА_3 . 
Разом із тим, прокурор Омельченко А.М. приблизно 15.08.2024 разом зі ОСОБА_8 їздив за місцем проживання потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , де їй передавались грошові кошти, тобто використовуючи свої службові повноваження, вступив у позаслужбові стосунки зі ОСОБА_8 , чим одноразово грубо порушив правила прокурорської етики прокурора.
Окрім цього, використовуючи службові можливості прокурора, достеменно знаючи про відсутність у нього підстав для внесення апеляційної скарги на вирок, ОСОБА_1 23.08.2024 спілкувався зі ОСОБА_8 щодо матеріалів конкретного кримінального провадження, надання йому неправомірної вигоди, а отже перебував у протиправних позаслужбових стосунках.
Надані ОСОБА_1 пояснення були перевірені під час психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа. 
У відповідності до довідки № 5 від 23.05.2025 в ході психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа комплексу реакцій, які б вказували на факт можливого отримання прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_1 неправомірної вигоди у вказаному кримінальному провадженні не виявлено. Виявлені фізіологічні реакції дозволяють зробити висновки, що «схеми» отримання неправомірної вигоди під час процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, озвученої ним на аудіозаписі не існує та не працює. Будь-які працівники прокуратури не брали участь у «схемі», озвученій ОСОБА_1 на аудіозаписі.
ОСОБА_1 розказував Анні про «схеми» під час процесуального керівництва у кримінальних провадженнях з метою справляння вдалого враження на співрозмовницю, мав зацікавленість в отриманні неправомірної вигоди.
ОСОБА_1 надав правдиві пояснення комісії зі службового розслідування Миколаївської обласної прокуратури в частині того, що він навів наклеп на посадових осіб органів прокуратури та суду.
Відповідно до матеріалів дисциплінарного провадження № 07/3/2-500 дс-72 дп-25, стосовно прокурора Омельченка Андрія Миколайовича – прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області, 27.06.2025 Миколаївською обласною прокуратурою направлено голові КДКП для розгляду скаргу про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку з матеріалами.
Засобами автоматизованої системи автоматичного розподілу дисциплінарних скарг 03.07.2025 визначено члена комісії: ОСОБА_13 . 
Зазначену скаргу після автоматизованого розподілу від 03.07.2025 передано члену Комісії ОСОБА_13 , якою 08.07.2025 подано клопотання про повторний перерозподіл дисциплінарної скарги. 
Протоколом повторного перерозподілу від 08.07.2025 дисциплінарну скаргу розподілено члену Комісії ОСОБА_14 , якою 11.07.2025 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-500-дс-72-дп-25, проведено перевірку та 30.07.2025 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку у діях прокурора ОСОБА_1 .
У дисциплінарній скарзі порушено питання про притягнення прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення.
Скаржнику та прокурору 30.07.2025 своєчасно та належним чином повідомлено про час і місце проведення засідання Комісії.
У зв`язку з поданим 13.08.2025 клопотанням ОСОБА_1 про відкладення засідання Комісії, сторін повторно повідомлено 14.08.2025 про дату та місце проведення засідання Комісії щодо розгляду висновку.
Скаржник 21.08.2025 надіслав лист до Комісії, у якому повідомив, що підтримує проведення засідання без його участі та підтримує в повному обсязі дисциплінарну скаргу.
Прокурор ОСОБА_1 листом від 25.08.2025 проінформував Комісію, що бере участь у засіданні Комісії щодо розгляду висновку. Факт його участі підтверджується підписом у пам`ятці про ознайомлення з правами та обов`язками учасника засідання КДКП від 27.08.2025. 
Під час засідання КДКП, яке відбулося 27.08.2025 за участю прокурора ОСОБА_1 , було розглянуто матеріали дисциплінарного провадження.
З урахуванням установлених обставин Комісія ухвалила рішення від 27.08.2025 № 159дп-25, яким притягнуто прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з посади на підставі пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону №1697-VII.
Копії рішення направлено позивачу, скаржнику та керівнику Миколаївської обласної прокуратури для виконання.
Так, згідно з оскаржуваним рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 27.08.2025 № 159 дп-25 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 »:
«Обставини, встановлені під час здійснення дисциплінарного провадження.
Прокурор ОСОБА_1 підтримував публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 12023152230000780 за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення, яке розглядалось у Жовтневому районному суді Миколаївської області. Вироком цього суду від 30.07.2024 у цій справі особу визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
За результатами розгляду справи ОСОБА_1 складено довідку про законність рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для подальшого оскарження в апеляційному порядку, яку узгоджено з керівником Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області 01.08.2024. У довідці зазначено, що згідно з висновком прокурора у провадженні (Омельченка А.М.) рішення суду законне.
Матеріали кримінального провадження, вирок суду першої інстанції вивчено працівниками уповноваженого підрозділу Миколаївської обласної прокуратури. Стороною обвинувачення апеляційна скарга на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30.07.2024 не подавалась.
Під час судового розгляду у засіданнях була присутня ОСОБА_8 , яка на той час проходила стажування в адвоката Когіна А.В., який був захисником обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні.
ОСОБА_1 , використовуючи службові повноваження, вступив у позаслужбові стосунки із ОСОБА_8 .
Так, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_8 15.08.2024 на її автомобілі їздив до місця проживання потерпілої у кримінальному провадженні, де ОСОБА_8 , як представник адвоката обвинуваченого, передала грошові кошти потерпілій ОСОБА_7 , щоб вона не мала претензій морального та матеріального характеру, а також підписала апеляційну скаргу на вищевказаний вирок суду першої інстанції, у якій просила суд апеляційної інстанції змінити покарання обвинуваченому шляхом застосування ст. 75 КК України.
Ці обставини підтверджено наданими під час проведення службового розслідування та перевірки поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 , а також зібраними під час перевірки матеріалами: копіями вироку Жовтневого районного суду від 30.07.2024 по справі № 477/1100/24, ухваленому за результатами розгляду кримінального провадження № конфіденційна інформація; апеляційних скарг на цей вирок обвинуваченого і його захисника від 26.08.2024 та потерпілої від 16.08.2024; розписки потерпілої про отримання від обвинуваченого 50 тис. грн від 15.08.2024 (надрукована за допомогою оргтехніки); ухвали Миколаївського апеляційного суду від 23.10.2024 у кримінальному провадженні № конфіденційна інформація.
Окрім цього, ОСОБА_1 , використовуючи службові повноваження, перебуваючи у позаслужбових стосунках із ОСОБА_8 , пізно ввечері 23.08.2024 спілкувався з нею з приводу зазначеного кримінального провадження, висловлюючи протиправні наміри щодо отримання неправомірної вигоди. ОСОБА_8 цю розмову записано на диктофон свого мобільного телефону. Аудіофайл цієї розмови ВГО «Громадський контроль» надано до Миколаївської обласної прокуратури.
Ці обставини підтверджено наданими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , аудіофайлом розмови між ними 23 серпня 2024 року, текстовий варіант якої («Аудіофайл з назвою «AUDIO-2024-09-02-14-35-48» міститься в матеріалах дисциплінарного провадження), які були прослухані Комісією у засіданні.
Зі змісту розмови («Аудіофайлу з назвою «AUDIO-2024-09-02-14-35-48») між ОСОБА_1 (Особа 1) та ОСОБА_8 (Особа 2), яка тривала більше 40 хв, випливає, що ОСОБА_1 постійно намагався переконати ОСОБА_8 в необхідності надання стороною захисту неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у розмірі до 5 000 невідомих грошових одиниць за неподання стороною обвинувачення апеляційної скарги.
При цьому ОСОБА_1 посилався на те, що він у цій незаконній «схемі» не один, що участь у ній бере начальник відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_15 , а також її «кума» суддя Миколаївського апеляційного суду Фаріонова (прізвище якої зазначено в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 24.10.2024 в якості судді у складі суду, яким ухвалено рішення за результатами розгляду апеляційних скарг у кримінальному провадженні № 12023152230000780).
ОСОБА_1 також під час зазначеної записаної ОСОБА_8 розмови розповідав їй про інші протиправні свої дії, зокрема про випадки вимагання та отримання ним неправомірної вигоди тощо.
ОСОБА_1 під час зазначеної записаної ОСОБА_8 розмови систематично вживав нецезурні вислови, які, у тому числі, виразились у неповазі до державного символу України - Державного Прапора України, вів себе неетично.
Пояснення прокурора ОСОБА_15 не спростовано.
Відповідно до висновку психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа, складеному Генеральною інспекцією 26.05.2025 за результатами психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа від 23.05.2025, «…не можна виключити, що ОСОБА_1 одноосібно, без залучення та відома керівництва налагоджував способи отримання неправомірної вигоди під час роботи в органах прокуратури Миколаївської області… ОСОБА_1 розказував конфіденційна інформація про «схеми» під час процесуального керівництва у кримінальних провадженнях з метою справлення вдалого враження на співрозмовницю та з метою отримання неправомірної вигоди… виявлені реакції вказують на те, що ОСОБА_1 мав зацікавленість в отриманні неправомірної вигоди у вигляді грошей, претендував на ці гроші та мав плани забрати ці гроші собі, що і було предметом розмови з конфіденційна інформація…».
Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА-6 від 28.07.2025 Комісії надано дозвіл на розголошення окремих відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42025150000000021 (розпочатому згідно наданої інформації обласною прокуратурою за результатами розгляду звернення голови ВГО «Громадський контроль» за ч. 3 ст. 368 КК України).
Згідно з витягом з ЄРДР кримінальне провадження № конфіденційна інформація від 25.04.2025 розпочато за фактом вимагання прокурором ОСОБА_1 , через посередника, у обвинуваченого ОСОБА_3 неправомірної вигоди у розмірі 5000 доларів США, за неподання апеляційної скарги та призначення останньому Миколаївським апеляційним судом у судовій справі № 477/1100/24 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, за ч. 3 ст. 368 КК України. 
Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 2397-34-25 від 23.06.2025 у звукозаписі«AUDIO-2024-09-02-14-35-48» наявні фрази та висловлювання зі спонуканнями, вимогами, пропозиціями від учасника діалогу – чоловіка щодо отримання ним грошової винагороди за певні дії від іншого учасника діалогу – жінки, а саме за вирішення питання в суді щодо умовного терміну за злочин третій особі.
Згідно висновку судової експертизи матеріалів відео- та звукозапису від 28.05.2025 № СЕ-19/115-25/8546-ВЗ у фонограмі файлу «AUDIO-2024-09-02-14-35-48» голос та мовлення, ймовірно, належать ОСОБА_1 . 
Допитаний у кримінальному провадженні 23.06.2025 адвокат ОСОБА_16 дав показання, що у 2024 році ОСОБА_8 з метою набрання юридичного досвіду періодично була присутня у суді у справах, які він супроводжував. ОСОБА_16 був захисником підозрюваного (обвинуваченого) ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обвинувачення у цьому кримінальному провадженні підтримував прокурор ОСОБА_1 . Про спілкування ОСОБА_8 з ОСОБА_1 дізнався після того, як ОСОБА_8 викликали до Миколаївської обласної прокуратури для надання пояснень.
Вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку підтверджено:
- матеріалами дисциплінарної скарги;
- матеріалами службового розслідування, висновок якого затверджено скаржником 23 червня 2025 року;
- поясненнями прокурора ОСОБА_1 , наданими під час службового розслідування і перевірки у дисциплінарному провадженні, його листом-роз`ясненням, отриманим Комісією 12.08.2025;
- поясненнями ОСОБА_8 , наданими під час проведення службового розслідування;
- поясненнями прокурора ОСОБА_15 , яка з 2015 року до 18 лютого 2025 року обіймала посаду керівника підрозділу підтримання публічного обвинувачення в Миколаївській обласній прокуратурі, наданими як під час службового розслідування, так і під час перевірки;
- поясненнями ОСОБА_7 , наданими під час службового розслідування;
- вироком Жовтневого районного суду від 30.07.2024 у справі № 477/1100/24, ухваленому за результатами розгляду кримінального провадження № 12023152230000780; апеляційними скаргами на цей вирок обвинуваченого і його захисника від 26.08.2024 та потерпілої від 16.08.2024; розпискою потерпілої про отримання від обвинуваченого 50 тис. грн. від 15.08.2024; ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.10.2024 у кримінальному провадженні № 12023152230000780;
- висновками судових експертиз від 28.05.2025 № СЕ-19/115-25/8546-ВЗ, № 2397-34-25 від 23.06.2025, проведених у кримінальному провадженні № конфіденційна інформація;
- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № конфіденційна інформація;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;
- аудіофайлом розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 23.08.2024, текстовий варіант якої («Аудіофайл з назвою «AUDIO-2024-09-02-14-35-48») виготовлено під час службового розслідування начальником відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_17 …
Вчинене ОСОБА_1 дисциплінарне правопорушення має грубий характер, оскільки дотримання прокурором вимог щодо обов`язку діяти лише на підставі закону, особливо в умовах воєнного стану, є безальтернативним, а порушення таких вимог не може бути виправдано жодними обставинами. 
Грубий характер дисциплінарного проступку у поєднанні із обставинами його вчинення, дає підстави для висновку, що такий проступок не сумісний з подальшим зайняттям зазначеним прокурором будь-якої посади в органах прокуратури. 
Обираючи вид дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 . Комісія вважає, що для досягнення мети дисциплінарного провадження відсутні підстави для застосування до прокурора більш м`яких видів стягнення, передбачених частиною першою статті 49 Закону № 1697-VII, ніж звільнення з посади в органах прокуратури, оскільки саме цей вид стягнення є пропорційним вчиненому ним дисциплінарному проступку. 
З огляду на викладене Комісія вважає, що застосування до прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури є пропорційним вчиненому ним дисциплінарному проступку. 
Інших обставин, що мають значення для прийняття рішення у дисциплінарному провадженні, не встановлено.».
Комісія вирішила:
Притягнути прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. 
Копію рішення направити керівнику Миколаївської обласної прокуратури для застосування накладеного дисциплінарного стягнення, керівнику Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області, прокурору ОСОБА_1 
08.09.2025 керівником Миколаївської обласної прокуратури прийнято наказ № 1139 к про звільнення прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру») з 09.09.2025.
Підстава: рішення КДКП від 27.08.2025 № 159дп-25 про накладення дисциплінарного стягнення.
Позивач не погоджується із рішеннями відповідачів, тому звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.
Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Конституцією України встановлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21).
Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (стаття 22 Основного Закону).
Згідно зі статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (Закон № 1697-VII).
Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
27.04.2017 Всеукраїнською конференцією прокурорів затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів, виданий Генеральною прокуратурою України.
Кодекс професійної етики, визначає основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою (преамбула).
Відповідно до статті 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів професійна діяльність прокурорів ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина, недопущення дискримінації; незалежності та самостійності; політичної нейтральності; презумпції невинуватості; справедливості, неупередженості та об`єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; прозорості службової діяльності, конфіденційності; утримання від виконання незаконних наказів та вказівок; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості; поваги до незалежності суддів.
Згідно зі статтею 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність.
Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.
При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (стаття 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).
Прокурор повинен поважати незалежність суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом (стаття 17 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).
За нормами статті 19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі:
- вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища;
- неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.
Прокурор, якому стала відома інформація про порушення вимог частини першої цієї статті іншим працівником прокуратури, зобов`язаний негайно повідомити про це відповідного керівника органу прокуратури.
Прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.
Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.
Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб (стаття 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).
У відносинах з громадянами поза службою працівник прокуратури має бути взірцем законослухняності, добропорядності, додержання загальновизнаних норм моралі та поведінки (частина друга статті 31 Кодексу).
Стаття 32 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій.
Статтею 33 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Розділом IV «Особиста поведінка» Європейських інструкцій з питань етики та поведінки прокурорів (Будапештські принципи), ухвалених Конференцією генеральних прокурорів країн-членів Ради Європи у 2005 році, які згідно з частиною другою статті 3 Кодексу є нормативною базою правового регулювання відносин у сфері професійної етики та поведінки прокурорів, передбачено, що прокурори не повинні в приватному житті компрометувати своєю поведінкою чесність, законність та неупередженість органів прокуратури, мають завжди поважати і дотримуватись закону та поводитися таким чином, щоб збільшувалася суспільна довіра до їх професії.
Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23.04.1999, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.
Суд встановив, що за результатами розгляду дисциплінарної скарги щодо позивача у межах дисциплінарного провадження № 07/3/2-500 дс-72 дп-25 Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів встановлено грубе порушення прокурором ОСОБА_1 правил прокурорської етики, що полягало у вступі у позаслужбові стосунки зі стороною захисту у кримінальному провадженні, у якому ним здійснювались повноваження прокурора. Ці позаслужбові стосунки полягали у наданні консультацій стороні захисту щодо шляхів пом`якшення покарання обвинуваченому, забезпечуючи супровід сторони захисту у поїздках до потерпілої, будучи присутнім при передачі грошових коштів стороною захисту потерпілій у кримінальному провадженні, підписанні нею заздалегідь заготовленої розписки про отримання коштів в якості морального і матеріального відшкодування вчиненим обвинуваченим злочином, а також заздалегідь заготовленої апеляційної скарги від імені потерпілої з метою пом`якшення призначеного покарання обвинуваченому. Окрім того, позивач проводив бесіди зі стороною захисту щодо грошових коштів, передача яких певним посадовим особам, зокрема, йому, позитивно вплинула б на долю обвинуваченого у межах кримінального провадження, у якому позивач представляв державне обвинувачення. Також встановлено неетичну поведінку позивача, як представника державного обвинувачення, під час позаслужбових стосунків зі стороною захисту, у вигляді перебування у нетверезому вигляді та вживання нецензурної лексики, у тому числі ганебних висловлювань щодо державного символу України - Державного Прапора України та суб`єктів владних повноважень, зокрема посадових осіб правоохоронної та судової системи.
Наведені обставини підтверджуються такими доказами:
- матеріалами дисциплінарної скарги;
- матеріалами службового розслідування, висновок якого затверджено скаржником 23 червня 2025 року;
- поясненнями прокурора ОСОБА_1 , наданими під час службового розслідування і перевірки у дисциплінарному провадженні, його листом-роз`ясненням, отриманим Комісією 12.08.2025;
- поясненнями ОСОБА_8 , наданими під час проведення службового розслідування;
- поясненнями прокурора ОСОБА_15 , яка з 2015 року до 18 лютого 2025 року обіймала посаду керівника підрозділу підтримання публічного обвинувачення в Миколаївській обласній прокуратурі, наданими як під час службового розслідування, так і під час перевірки;
- поясненнями ОСОБА_7 , наданими під час службового розслідування;
- вироком Жовтневого районного суду від 30.07.2024 у справі № 477/1100/24, ухваленому за результатами розгляду кримінального провадження № 12023152230000780; апеляційними скаргами на цей вирок обвинуваченого і його захисника від 26.08.2024 та потерпілої від 16.08.2024; розпискою потерпілої про отримання від обвинуваченого 50 тис. грн від 15.08.2024; ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.10.2024 у кримінальному провадженні № 12023152230000780;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;
- аудіофайлом розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 23.08.2024, текстовий варіант якої («Аудіофайл з назвою «AUDIO-2024-09-02-14-35-48») виготовлено під час службового розслідування начальником відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_17 .
У своїх поясненнях КДКП від 24.07.2025 позивач зазначив, що йому прикро і соромно за його вчинок. Вказав, що він повністю згодний з висновком службового розслідування. Попередньо викладену у поясненнях позицію підтримав. 
Згідно із поясненнями позивача, наданими ним під час службового розслідування, він фактично підтвердив позаслужбові стосунки зі ОСОБА_8 та бесіди із нею, зокрема, щодо кримінального провадження, у якому позивач підтримував державне обвинувачення. Діалог з аудіозапису щодо грошових коштів, які необхідно було йому передати у межах згаданого кримінального провадження він пояснював перебуванням у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи встановлені обставини та матеріали дисциплінарного провадження щодо позивача у сукупності, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, яке полягає у вчиненні дій, які порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також грубому порушенні норм етичної поведінки прокурорів, що полягало у позаслужбових відносинах зі стороною захисту у кримінальному провадженні, у якому позивач підтримував державне обвинувачення, у межах яких він допустив висловлювання і поведінку, які шкодили його діловій репутації та авторитету прокуратури, а також допустив некоректну та непристойну поведінку у позаслужбовий час.
Перевіряючи доводи позивача про недотримання Комісією процедурних гарантій, встановлених законодавством для розгляду питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, суд враховує таке.
За приписами статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої).
Згідно зі статтею 44 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.
За визначенням у частині першій статті 45 зазначеного Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Частина друга статті 45 Закону № 1697-VII передбачає, що право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.
За правилами частини четвертої статті 46 цього Закону після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки.
Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення (частина десята статті 46 Закону 1697-VII).
За приписами частини одинадцятої статті 46 Закону № 1697-VII висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.
Згідно із частинами першою та другою статті 47 зазначеного Закону розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
До повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
Частиною п`ятою статті 47 Закону № 1697-VII визначено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.
За приписами пунктів 49, 50 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (із змінами, прийнятими Всеукраїнською конференцією прокурорів 21 грудня 2018 року) розгляд питання починається з доповіді члена комісії, який доповідає його суть, зміст письмових матеріалів, повідомляє інші дані, необхідні для прийняття рішення. Доповідачу можуть бути задані питання іншими членами Комісії.
Після доповіді заслуховуються пояснення прокурора, осіб, які володіють інформацією з питання, що розглядається, а також осіб, що беруть участь у засіданні, а за необхідності й інших осіб.
За положеннями частини першої статті 48 Закону № 1697-VII відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.
При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. (частина третя статті 48 Закону № 1697-VII)
Згідно зі статтею 49 на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
1) догана;
2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора);
3) звільнення з посади в органах прокуратури.
За змістом наведених вище приписів Закону № 1697-VII Комісія має повноваження здійснювати дисциплінарне провадження щодо прокурорів і притягувати їх до дисциплінарної відповідальності з підстав вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та систематичне (два і більше разів протягом одного року) та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики із застосовуванням дисциплінарного стягнення, зокрема у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
З аналізу наведених норм та встановлених обставин спірних правовідносин, суд доходить висновку про дотримання КДКП процедурних гарантій, встановлених законодавством для розгляду питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
Щодо обраного дисциплінарного стягнення, суд зазначає таке.
Комісія при прийнятті рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури зважила на грубий характер проступку та обставини його вчинення, інформацію про особу прокурора, наслідки у виді втрати довіри до прокурора та підриву авторитету прокуратури, а тому таке рішення суд вважає пропорційним та виправданим.
Тобто обраний вид дисциплінарного стягнення суд вважає пропорційним з огляду на встановлені обставини.
До того ж, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право.
Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Отже, в межах розгляду цієї справи суд може надати правову оцінку рішенню комісії виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем - КДКП юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок прокурора на предмет їх достатності.
Водночас у рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).
Таким чином, в контексті встановлених обставин справи, характеру спірних правовідносин, суд, з огляду на приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, може оцінити повноту дослідження та врахування відповідним дисциплінарним органом усіх фактів та обставин, які ним з`ясовувались щодо діянь особи у контексті дотримання процедури, не втручаючись при цьому у дискреційні повноваження стосовно визначення «грубості» дисциплінарного правопорушення, суворості обраного дисциплінарного стягнення і наданої юридичної оцінки доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок на предмет їх достатності.
Такий висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 10.10.2024 у справі № 640/18630/20.
Твердження позивача щодо того, що комісія не врахувала надані ним пояснення, не надала належної оцінки матеріалам дисциплінарного провадження, не встановила та не дослідила обставини можливих протиправних дій позивача, спростоване матеріалами справи.
Обґрунтування позивача щодо нез`ясування комісією яким чином аудіозапис потравив до громадської організації, на який пристрій він був зроблений та коли, суд відхиляє, оскільки невстановлення обставин отримання аудіозапису скаржником, не нівелює обставин, які на ньому зафіксовані, а щодо пристрою та дати його запису, то таке твердження спростовано матеріалами справи.
До позиції позивача щодо невстановлення комісією питання наявності повноважень у ОСОБА_2 на подання звернення від імені Всеукраїнської громадської організації «Громадський контроль», а також ненадання відповіді громадською організацією на лист-запит комісії щодо інформації про події, які були предметом дисциплінарної скарги у цих правовідносинах, що може свідчити про штучність самої скарги, суд відноситься критично, оскільки невстановлення таких обставин не спростовує вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.
Щодо порушення презумпції невинуватості через посилання комісією на кримінальне провадження № 42025150000000021 від 25.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, то суд відхиляє таке твердження, оскільки комісією не досліджувалось питання наявності у діях позивача складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що комісія, приймаючи оскаржуване рішення, діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, з урахуванням усіх обставин дисциплінарного провадження та з наданням їм належної оцінки. 
Таким чином, оскаржуване рішення комісії відповідає приписам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу керівника Миколаївської обласної прокуратури від 08.09.2025 № 1139к «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким звільнено позивача з посади в органах прокуратури, також задоволенню не підлягають, оскільки це рішення прийняте на підставі пункту 8 частини 1 статті 11 Закону № 1697-VII та у межах повноважень керівника обласної прокуратури.
Вимоги в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку є похідними від вимог щодо скасування рішень суб`єкта владних повноважень, тому задоволенню також не підлягають.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Миколаївської обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.