Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2026  	Справа №607/22809/25 Провадження №2/607/2508/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 8700896 (далі – Договір), який підписано шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами Договору відповідачу надано кредит у сумі 5 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Автор позову стверджує, що відповідачем не було сплачено кредитні кошти та проценти за користування кредитом у строк, встановлений Договором, водночас кредитодавець умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши кошти в кредит у визначеній сумі.
28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ (далі – Договір № 93-МЛ), відповідно до якого
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 . 
Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 21 511,56 грн, з яких:
4 791 грн – прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15 770,56 грн – прострочена заборгованість за сумою відсотків; 950 грн – прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
12 вересня 2025 року відповідачу було надіслано письмову претензію № 22572300/97 про погашення кредитної заборгованості, яка останньою проігнорована. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору з підстав, наведених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за Договором.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Семусь Тетяни Андріївни – надійшов відзив на позовну заяву, в якому висловлено прохання у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, оскільки позивач стверджує, що відповідачка отримала 5 000 грн за кредитним договором № 8700896, однак не сплатила кредитних коштів, комісії та процентів, проте, це не відповідає дійсності, адже, отримані в кредит кошти разом із комісіями та процентами останньою сплачені в повному обсязі. Акцентує увагу на тому, що відповідно до відповіді Українського бюро кредитних історій вбачається, що заборгованість за Договором. 
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2025 року цю цивільну справу прийнято до свого провадження. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач (його представник) в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у позовній заяві та у клопотаннях представник позивача висловив прохання здійснювати розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав; щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів сторона позивача не заперечив. 
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Семусь Т.А. в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, проте адвокат подала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.
Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася з анкетою-заявою на кредит № 8700896 до ТОВ «Мілоан» про отримання кредиту у сумі 5 000 гривень, строком на 15 днів, дата повернення кредиту 24 жовтня 2022 року, сума повернення кредиту 7 450 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 950 грн; Проценти за користування кредитом 1 500 грн (а.с. 11, 12).
09 жовтня 2022 року між ними було укладено Договір шляхом підписання такого електронним підписом одноразового ідентифікатора «L29310» (а.с. 8 – 10).
Відповідно до пунктів 1.1. – 1.5.3. вказаного договору кредитодавець надало відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 105 днів, який складається з пільгового та поточного періоду. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дня видачі кредиту та завершується
24 жовтня 2022 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22 січня 2023 року. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2 450 грн в грошовому виразі та 1 637 467% річних. Загальні витрати позичальника за кредитом (вест строк кредитування) складають 15 950 грн та
1 109% річних. Відсоткова ставка 2,00% в день під час пільгового періоду, що в грошовому еквіваленті складає 1 500 грн. Відсоткова ставка 3,00% в день під час поточного періоду, що в грошовому еквіваленті складає 13 500 грн. Комісія за надання кредиту 950 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Крім того, позивачем долучено: додаток № 1 до Договору (графік платежів), який є невід`ємною частиною договору, у якому вказана дата видачі кредиту – 09 жовтня 2022 року, дата повернення – 22 січня 2023 року, сума кредиту – 5 000 грн, проценти за користування кредитом – 15 000 грн, комісія за надання кредиту – 950 грн, загальна вартість кредиту становить – 20 950 грн (а.с.10 зворотна сторона).
Також, в матеріалах справи міститься додаток № 2 до Договору, що є Паспортом споживчого кредиту № 8700896, який також підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «L29310», в якому містяться відомості про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Дата надання інформації 09 жовтня 2022 року та є актуальною протягом двох днів з дати надання інформації (а.с. 11).
У матеріалах справи наявна відомість про щоденні нарахування та погашення за договором ОСОБА_2 , за період з 09 жовтня 2022 року по 28 березня 2023 року (а.с. 12 зворотна сторона).
У довідці про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» вказано, що Договір підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора «L29310», який надіслано 09 жовтня 2022 року о 14:45 на номер мобільного номеру: НОМЕР_1 (а.с. 11 зворотна сторона).
Як вказано у платіжному дорученні № 84389625 від 09 жовтня 2022 року ТОВ «Мілоан» перерахувало суму 5 000 грн, маска картки № НОМЕР_2 , призначення платежу: кошти згідно договору № 8700896 (а.с. 12).
28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір № 93-МЛ, разом із додатками (а.с. 13 – 17).
Згідно з пунктами 1.1. – 1.2. Договору № 93-МЛ, на умовах, встановлених цим договором кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Згідно акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників до Договору № 93-МЛ кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників від 28 березня 2023 року, складений у письмовій формі згідно із додатком № 1 до Договору № 93-МЛ. Кількість боржників: 1 450. Загальна сума заборгованості: 17 206 336,64 грн (а.с. 17 зворотна сторона). 
26 серпня 2025 року була укладена додаткова угода № 1 до Договору № 93-МЛ, якою внесено зміни в додаток № 1 до договору – форму реєстру боржників (а.с. 17).
Витягом з реєстру боржників до Договору № 93-МЛ (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 26 серпня 2025 року) під № 1336 передано право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 21 511,56 грн, з яких: 4 791 грн – залишок заборгованості за основним зобов`язанням;
15 770,56 грн – заборгованість за відсотками; 950 грн – заборгованість за комісією (а.с. 18).
12 вересня 2025 року за вих. № 22572300/97 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало досудову вимогу ОСОБА_1 про погашення заборгованості у сумі 21 511,56 грн (а.с. 18).
Відповідно до свідоцтва про зміну імені, серія НОМЕР_3 , актовий запис № 25,
ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 31).
Як вказано у відомостях Українського бюро кредитних історій від 18 грудня 2025 року щодо ОСОБА_3 , в якому підтверджується факт отримання кредитних коштів за Договором, статус Договору проданий, заборгованість (травень 2023 року) – немає (а.с. 42 – 44).
Крім того, відповідно до інформації про рух коштів по картці від 15 грудня 2025 року ОСОБА_3 , підтверджено факт зарахування на її картку кредитних коштів у сумі 5 000 грн –
09 жовтня 2022 року (а.с. 45, 46, 119).
Також, як вбачається з руху коштів по рахунках ОСОБА_3 у АТ «Універсал Банк» та АТ КБ «Приватбанк» остання неодноразово брала кредитні кошти, яким активно користувалася (а.с. 59 – 125, 133 – 135).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі –
ЦК України). Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах
(у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року (справа №127/33824/19) сформулював позицію, відповідно до якої будь-який вид договору, що укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму; договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, цивільне законодавство не обмежує різновиди письмового договору до класичного власноручного підписання відповідного правочину у паперовій формі, а передбачає можливість фіксації волевиявлення сторін за допомогою електронних засобів власне у електронній формі.
2.2. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі – Закон №851).
Відповідно до статті 5 Закону №851 електронний документ – це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина третя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта).
Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VІІІ (далі – Закон № 675).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 675 електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).
Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закон № 675. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону № 675).
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону № 675).
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За частиною дванадцятою статті 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наявні в матеріалах справи докази, досліджені судом у судовому засіданні, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при укладенні договору між первісним кредитором та відповідачем у електронній формі, пропозиція (оферта) укласти електронний договір та її прийняття (акцепт) здійснені з дотриманням вимог статей 11 та 12 Закону № 675, що не дає підстав для сумніву в існуванні вільного волевиявлення сторін на укладення відповідного правочину.
2.3. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)»
(абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року
№ 6-р(II)/2022).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що при укладенні Договору між первісним кредитором та відповідачем було дотримано письмової форми цього правочину з погодженням усіх істотних умов, а отже, між ними виникли відповідні зобов`язання. Тож надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору та підписання відповідачкою Договору. Водночас ОСОБА_2 зазначені обставини належними та допустимими доказами не спростовувала.
Таким чином, суд констатує, що в аспекті виникнення між первісним кредитором та відповідачкою договірних відносин, пов`язаних з отриманням коштів у кредит та користування ними, позовна заява є обґрунтованою.
2.4. Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи – ТОВ «Мілоан»).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач надав суду необхідні докази, які підтверджують доведення до відома відповідача основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача кредиту ОСОБА_1 , інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту, іншу необхідну інформацію, що зазначена у Договорі додатка до нього, які підписані останньою відповідно до вимог законів № 851 та № 675.
2.5. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду
від 04 червня 2020 року (справа № 910/1755/19), у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
У постанові від 18 жовтня 2023 року (справа №905/306/17) Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа № 753/20537/18), від 21 липня
2021 року (справа № 334/6972/17), від 27 вересня 2021 року (справа № 5026/886/2012).
Як було зазначено, 28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір № 93-МЛ, разом із додатками.
26 серпня 2025 року була укладена додаткова угода №1 до Договору № 93-МЛ від 28 березня 2023 року, якою внесено зміни в додаток № 1 – форму реєстру боржників.
Витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 93-МЛ від 28 березня 2023 року (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 26 серпня 2025 року) під номером 1336 передано право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 21 511,56 грн, з яких: 4 791 грн – залишок заборгованості за основним зобов`язанням; 15 770,56 грн – заборгованість за відсотками; 950 грн – заборгованість за комісією.
Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним Договором сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 19 вересня 2025 року становить 21 511,56 грн, з яких: 4 791 грн – залишок заборгованості за основним зобов`язанням; 15 770,56 грн – заборгованість за відсотками;
950 грн – заборгованість за комісією.
Аналіз змісту Договору № 93-МЛ та доданих до нього документів, у тому числі реєстрів прав вимоги та витягів із них, підтверджує безперервний перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача, що дає підстави для висновку, що ТОВ «ФК «Кредит Капітал» наділено правом грошової вимоги до ОСОБА_2 .
2.6. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13
ЦПК України).
Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81
ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як було зазначено, представник відповідача надала суду відомості Українського бюро кредитних історій від 18 грудня 2025 року щодо ОСОБА_3 , відповідно до яких, з-поміж іншого, підтверджується факт отримання кредитних коштів за Договором, статус кредитного договору визначено як «проданий», а у графі «заборгованість» за травень 2023 року зазначено «немає». Суд враховує, що відомості з бюро кредитних історій є письмовим доказом та підтверджують інформацію, внесену користувачами кредитної історії. Водночас такий документ не є первинним документом бухгалтерського обліку, не відображає рух коштів за кредитним рахунком, здійснені боржником платежі та порядок формування залишку заборгованості, а тому сам по собі не може бути достатнім доказом припинення або відсутності грошового зобов`язання.
Крім того, зазначені відомості не спростовують наданих позивачем доказів, які у своїй сукупності підтверджують як укладення Договору, надання кредитних коштів та користування ними відповідачкою, так і перехід права вимоги до позивача. Відтак суд оцінює відомості Українського бюро кредитних історій у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог
статті 89 ЦПК України та не вбачає підстав вважати, що вони спростовують належні та допустимі докази, надані позивачем.
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. З огляду вищенаведене, суд констатує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є підставовими та підлягають задоволенню. 
Враховуючи наведене вище, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача кошти на загальну суму 21 511,56 грн.
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи той факт, що позов задоволений, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 25541 від 17 жовтня 2025 року (а.с. 22), з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.
3.3. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього Закону передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2
ЦПК України).
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За частиною четвертою цієї статті ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року
(справа № 751/3840/15-ц) вказано, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини витрати можуть бути компенсовані лише за умови, що вони були фактично понесені, є необхідними та розумними за обсягом (пункт 79 справи «Ніколова проти Болгарії» від 25 березня 1999 року, заява № 31195/96).
Для стягнення витрат на правову (правничу) допомогу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» долучено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладеного між ними та Адвокатським об`єднанням «Апологет», детальний опис наданих послуг до акту № Д/4234 від 19 вересня 2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, від 19 вересня 2025 року, акт № Д/4234 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 19 вересня 2025 року на суму 7 000 гривень (а.с. 19, 20).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наведені приписи ЦПК України, відповідно до яких розмір таких витрат має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченим часом та значенням справи для сторони. Хоча позивачем надано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн, суд вважає заявлений розмір завищеним. Справа не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, не потребувала значного обсягу процесуальних дій, участі представника позивача у судових засіданнях, допиту свідків, призначення експертиз чи підготовки складних процесуальних документів. Позовна заява має типовий характер, а підготовлені документи є стандартними для спорів цієї категорії. З огляду на принципи розумності, співмірності та справедливості суд дійшов висновку, що співмірним із характером та складністю цієї справи є відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі
2 000 грн. 
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274,
280 – 289, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити.
2. Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 8700896 (індивідуальна частина) від 09 жовтня 2022 року у розмірі
21 511 (двадцять одну тисячу п`ятсот одинадцять) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок, з яких: 4 791 гривню – сума основного боргу, 15 770,56 гривень – сума процентів, 950 – комісія за видачу кредиту.
3. Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
4. Стягнути із ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2 000 (дві тисячі) гривень – витрат на правничу допомогу.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ: 35234236, адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1,
корпус 28, м. Львів.
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Головуючий суддя    	Т. І. Якімець