Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/778/26
Провадження № 2/542/614/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді – Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

21.04.2026 року до суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» з позовом до ОСОБА_1 , просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №1508-3790 від 06.02.2025 року в сумі 68866,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 19663,69 грн., заборгованість за процентами – 46253,68 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК – 2949,60 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 лютого 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний Договір про надання кредиту №1508-3790. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А7867 для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 16000,00 грн, строк кредитування 365 днів, базовий період 14 днів, стандартна % ставка – 1,00% в день, комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту.
Крім того, Додатковими угодами №1 від 12.02.2025 року, №2 від 13.02.2025 року, №3 від 14.02.2025 року, №4 від 04.03.2025 року, №5 від 05.03.2025 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1508-3790 від 06.02.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 7 000,00 грн., 800,00 грн., 600,00 грн., 600,00 грн., 600,00 грн. відповідно.
Зазначають, що відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання щодо погашення кредиту, а тому станом на 18.03.2026 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 68866,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 19663,69 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 46253,68 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК – 2949,60 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача та судові витрати.
Ухвалою суду від 28.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.72).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.74, 85), в наданому клопотанні просив справу розглядати за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 67).
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 75-76, 86).
Відповідачкою ОСОБА_1 13.05.2026 року був наданий відзив на позовну заяву (а.с.77-80), в якому вона вказує про те, що з позовними вимогами не погоджується частково, з огляду на наступне.
Так зазначає про те, що вона не заперечує факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не заперечує, що кредитні кошти надходили саме на її банківські картки.
Разом з тим, протягом дії договору нею здійснювались регулярні платежі на погашення кредитної заборгованості, загальна сума яких складає близько 25 000 грн. Однак, незважаючи на це, позивач фактично не зменшував тіло кредиту, а більшість коштів спрямовував на сплату процентів, комісій та інших нарахувань. Нове «тіло кредиту» утворене не лише з фактично отриманих коштів, а й із вже нарахованих процентів та комісій, що призвело до неправомірного збільшення заборгованості та подальшого нарахування процентів на вже нараховані проценти й комісії, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, передбаченим ст.3 ЦК України.
Вважала заявлену позивачем суму процентів завищеною, оскільки нараховані проценти більш ніж удвічі перевищують суму основного боргу.
Крім того, позивач не надав належного та зрозумілого розрахунку заборгованості, а з наявного неможливо перевірити яким чином сформовано 46253,68 грн. процентів, які суми фактично нею були сплачені. А також містить додаткову складову – комісію у розмірі 3840,00 грн., яка окремо не заявлена у прохальній частині позову. Розрахунок позивача не дає можливості перевірити правильність нарахувань.
Також вказувала на недопустимість подвійної відповідальності після спливу строку кредитування та необхідність розмежовування плати за користування кредитом та відповідальності за прострочення.
Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у частині необґрунтованих та недоведених нарахувань процентів, комісій та штрафних санкцій. Врахувати факт здійснення нею платежів у розмірі близько 25 000 грн. та фактичне погашення основної суми кредиту.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом, 06.02.2025 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1508-3790 (а.с.13-18). За допомогою одноразового ідентифікатора А7867 відповідачкою було підписано кредитний договір, що підтверджує ознайомлення її з Правилами та іншими супутніми документами.
Згідно з п. 2.2. Договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) та інші платежі, передбачені цим договором у порядку, передбаченому цим Договором.
Загальний розмір кредиту: 16000,00 гривень. Дата надання/видачі кредиту: 06.02.2025 (п.п.4.1, 4.2 Договору). Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього Договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику (оригіналу) Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. При наданні кредитодавцем позичальнику в кредит додаткових грошових коштів на підставі додаткової угоди ініціювання безготівкового переказу грошової суми здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами відповідної додаткової угоди та надіслання її примірника (оригіналу) позичальнику у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами, для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (п.4.6 Договору). 
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Процентні ставки за користуванням кредитом, зазначені у пункті 4.10 договору, застосовуються у відповідні періоди дії договору і не можуть бути збільшені кредитодавцем в односторонньому порядку без письмової згоди позичальника. Однак, позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо- ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання позичальником усіх умов відповідної програми лояльності.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: 1,00% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою); 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (п.4.10 Договору). 
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 05.02.2026 року. Подовження строку кредитування або строку виплати кредиту в одностронньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається (п.4.14 Договору). Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 4592,67% (п.4.15 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 69587,69 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.16 Договору). 
Як вбачається з довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1508-3790 від 06.02.2025 року ОСОБА_1 через платіжну систему EasyPay, платіж №1553934700, тип операції: видача кредиту, сума платежу: 16000,00 грн., платіж №1557458340, тип операції: добір по кредиту, сума платежу: 7000,00 грн., платіж №1557982436, тип операції: добір по кредиту, сума платежу: 800,00 грн., платіж №1558596849, тип операції: добір по кредиту, сума платежу: 600,00 грн., платіж №1567880628, тип операції: добір по кредиту, сума платежу: 600,00 грн., платіж №1568292143, тип операції: добір по кредиту, сума платежу: 600,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с.50).
Кредитний договір підписаний позичальником  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А7867. Позичальник також вказала свої паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, електронну адресу, номер картки, на яку зараховуються кредитні кошти (а.с.13-18).
Крім того й відповідачкою не заперечується факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відповідачка будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляла.
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачкою не надано.
Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором №1508-3790 від 06 лютого 2025 року з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в загальній сумі кредиту 25600 грн.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, представник позивача зазначав про те, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань за договором №1508-3790 від 06 лютого 2025 року вона має заборгованість, яка за даними позивача становить 68866,97 грн., яка складається з наступного: 19663,69 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 46253,68 грн. заборгованість за відсотками, 2949,60 грн. – заборгованість за відсотками річних на підставі ст.625 ЦК України.
Так в данному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором №1508-3790 від 06 лютого 2025 року, укладеним з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в загальній сумі 25600 грн.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 в повному обсязі отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Щодо розміру наявної у відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором суд виходить з такого.
Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії №1508-3790 від 06 лютого 2025 року сторонами погоджено строк кредитування терміном 365 днів, базовий період – 14 днів, процентні ставки – 1,00% та 0,74%.
При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» має право на нарахування та стягнення процентів за період визначений кредитним договором користування кредитними коштами, а саме - 365 днів - з 06 лютого 2025 року по 05 лютого 2026 року.
Та виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.51-56) станом на 05.02.2026 – дату закінчення строку кредитування заборгованість відповідачки за відсотками за користування кредитом складає 42364,26 грн.
Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за відсотками за користування кредитом, яка була нарахована в межах строку кредитування по 05.02.2026 включно. 
При цьому, заперечуючи проти позову відповідачка також зазначала, що нею погашався кредит, вона здійснювала регулярні платежі та вона в рахунок виконання зобов`язання за кредитом сплатила близько 25000 грн.
При дослідженні судом вищевказаного розрахунку заборгованості (а.с.51-56), встановлено, що сплачені відповідачкою суми, на які вона посилається у відзиві, відображені в розрахунку заборгованості та становлять – 24748,95 грн. 
Отже за умовами укладеного договору, у визначеному договором порядку та строки, у відповідачки ОСОБА_1 виникли зобов`язання по поверненню отриманих в кредит кошти зі сплатою відсотків у визначеному договорі розмірі за користування кредитом.
Так, відповічка мала повернути тіло кредиту – 25600 грн. та відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування 365 днів з 06 лютого 2025 року по 05 лютого 2026 року в розмірі 42364,26 грн, а всього 67964,26 грн (25600 + 42394).
Відповідачка же, частково виконуючи зобов`язання, сплатила в рахунок погашення заборгованості 24748,95 грн, про що зазначено відповідачкою та підтверджується розрахунком заборгованості, що наданий позивачем.
Таким чином, оскільки відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти та відсотки за користування кредитом не повернула в повному обсязі, розмір кредитної заборгованості відповідачки становить: 43215,31 грн, з такого розрахунку: 67964,26 грн (сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом в межах строку кредитування) – 24748,95 грн (сума сплачених платежів відповідачкою за договором). 
Посилання відповідачки на те, що проценти нараховані у надмірному та неспівмірному розмірі та фактично перевищують суму основного боргу суд вважає необґрунтованими, оскільки при укладанні кредитного договору вона була повідомлена про розмір відсотків, порядок їх сплати та інші суттєві умови договору, і добровільно уклала цей договір, підписавши його без будь-яких застережень, та користувалася отриманими коштами.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Кредитним договором, що укладений між сторонами, процентні ставки визначені в розмірі – 1,00% та 0,74%.
Про всі істотні умови кредитного договору відповідачка була завчасно та належним чином повідомлена, оскільки у кредитному договорі міститься вся інформація, визначена частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому чіткі умови кредитного договору викладені не лише у договорі №1508-3790 від 06.02.2025 року, але й в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою без будь-яких застережень чи заперечень.
Отже, положення укладеного відповідачкою кредитного договору №1508-3790 від 06.02.2025 року є чіткими, конкретно визначеними та такими, що не допускають подвійного тлумачення.
Щодо вимоги про стягнення з відповідачки суму заборгованості за відсотками відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 2949,60 грн, суд зазначає таке.
З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що таке нарахування за ст.625 ЦК України було здійснено за період з 16.05.2025 та 17.05.2025, тобто, в межах строку кредитування (06.02.2025-05.02.2026), що суперечить ст.625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за простроченння виконання грошового зобов`язання, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування.
Так, у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 розв`язано виняткову правову проблему щодо меж застосування заходів відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України. Так, відсотки, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України, - це спеціальний вид відповідальності на відміну від відсотків, які є звичайною платою за користування грошима, у тому числі за договором позики.
Роз`яснено, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною. Не можуть застосовуватися одночасно регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України про відсотки за договором позики та охоронна норма частини 2 статті 625 ЦК України про стягнення інфляційних збитків і 3% річних. Тому до прострочення з боржника стягуються відсотки від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за кредит, а за період після такого прострочення - річні відсотки відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
А також із вищезазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування за ст.625 ЦК України також було здійснено за період з 05.03.2026 по 17.03.2026.
Разом з тим, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлано, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
При цьому, в наданому розрахунку заборгованості (а.с.51-56) зазначено, що відсотки за ст.625 ЦК України нараховані за період з 05.03.2026 по 17.03.2026, тобто в період дії в Україні воєнного стану.
Отже, позивачем не враховано вищевказаних положень ст.625 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» і перехідних положень ЦК України та безпідставно здійснено нарахування на підставі ст.625 ЦК України, а тому вимога щодо стягнення з відповідачки на користь позивача нарахування здійсненого на підставі ст.625 ЦК України в розмірі 2949,60 грн. задоволенню не підлягає.
Крім того, відповідачка, заперечуючи проти позову зазначала, що сума, заявлена позивачем до стягнення є необґрунтованою та неспівмірною, оскільки включає суми комісій та інших платежів, які істотно перевищують розмір фактично отриманого тіла кредиту, порушують принципи розумності, справедливості та добросовісності, фактично є неправомірним збільшенням заборгованості.
Так, при дослідженні судом наданого розрахунку заборгованості відповідача встановлено, що із позичальника списано кошти за нараховану комісію в розмірі 3840 грн, розмір якої зараховано як заборгованість за тілом кредиту та відсотками.
Так, пунктом 4.11 кредитного договору передбачена комісія за видачу кредиту в розмірі 15% від суми виданого кредиту.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням наведеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11 і частини п`ятої статті 12 Закону.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, провадження № 61-7416св20.
Нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання якого недійсного не потрібне рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемний правочин не породжує цивільних прав та обов`язків. Позовна вимога про визнання нікчемності такого правочину не є належним способом захисту права чи інтересу. У разі наявності спору щодо наслідків недійсного правочину суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині рішення застосовує норми матеріального права для підтвердження або спростування нікчемності правочину. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 359/12165/14-ц.
Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що зміст правочину це сукупність умов, викладених у ньому. Зміст правочину має відповідати вимогам приватно-правових норм, які встановлюють імперативні правила, і не суперечити вимогам цивільного законодавства чи інших нормативно-правових актів. Такі висновки Верховний Суд виклав у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 613/1436/17.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх послуг, пов`язаних з наданням чи обслуговуванням кредиту, які надаються відповідачу, та за які фінансова установа встановила комісію.
Також позивач не надав доказів щодо наявності, переліку таких послуг та їх погодження зі споживачем під час укладення кредитного договору.
Відповідно, положення кредитного договору про обов`язок позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемними згідно з частинами першою та другою статті 11 та частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зроблено наступні висновки: якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатися з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною або окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
Надання же грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи; виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія, як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту, не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику; така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому ці дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою дискримінаційними та суперечать моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року у справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року у справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року у справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Пунктом 4.11 кредитного договору встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми виданого кредиту, тобто фактично передбачено плату позичальника за послугу, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, з аналізу змісту зазначеного пункту договору вбачається, що сплату відповідної комісії кредитодавець покладає на позичальника, попри те, що дії, за які вона справляється, вчиняються на користь фінансової установи.
Враховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено плату за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору, укладеного між сторонами, про обов`язок позичальника сплатити комісію за надання кредиту у розмірі в розмірі 15% від суми виданого кредиту є нікчемними.
За встановлених обставин, суд доходить висновку про необхідність перерахунку загальної заборгованості ОСОБА_1 , яка підлягає стягненню з неї на користь позивача, з такого розрахунку: 43215,31 грн (сума заборгованості відповідачки за кредитним догвором, що підялгає стягненню) – 3840 грн (сума комісії, яка була нарахована позивачем та зарахована як заборгованість за тілом кредиту та відсотками) = 39375,31 грн.
Таким чином, оскільки відповідачка взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів та сплати відсотків за їх користування належним чином не виконала, з неї підлягає стягненню заборгованість за кредитом кредитним договором №1508-3790 від 06.02.2025 в розмірі 39375,31 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 39375,31 грн.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. З відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 57,18% з розрахунку: 39375,31 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 68866,97 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 57,18% (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки складає 1522,36 грн. з розрахунку: 2662,40 грн. (сума сплаченого судового збору) х 57,18% (відсоток задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за кредитним договором №1508-3790 від 06.02.2025 в розмірі 39375 (тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят п`ять) грн 31 коп, а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1522 грн 36 коп (одна тисяча п`ятсот двадцять дві гривні тридцять шість копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407, м.Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598;
відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 10 липня 2026 року.
Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області       Ю.О. Афанасьєва