Справа № 466/3935/26
Провадження № 2/466/3010/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

18 серпня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова 
в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.
при секретарі Свита А.І.
за участю позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом адвоката Процайла Володимира Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-
установив:
30 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» адвокат Процайло Володимир Ярославович, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ», у якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 206 206 грн. відповідно до наданої довідки Відповідачем станом на день звільнення без врахування сплати необхідних платежів, а з сплатою 292 500 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ» середній заробіток за весь час затримки за період з 10 лютого 2026 року по 30 червня у розмірі 92092 без врахування сплати необхідних обов`язкових платежів до бюджету, а з врахуванням платежів загальна заборгованість за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 119 600 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він ОСОБА_1 , з 04 лютого 2025 року працював на ТзОВ «АРХІЛІТ». Проте з квітня 2025 року йому перестали виплачувати заробітну плату. Він звертався до керівництва з даного питання, проте йому повідомляли, що зараз немає змоги її виплатити, відсутні кошти на підприємстві. З 09 лютого 2026 року він вважається звільненим з даного Товариства, проте заробітна плата за період з березня 2025 року по 09 лютого 2026 року не виплачена. Відповідно до виписки з банку по його зарплатному рахунку вбачається, що виплата заробітної плати ТзОВ «АРХІЛІТ» на його рахунок було здійснено тільки одного разу, за лютий 2025 року. Після цього, жодних виплат здійснено не було. Загальна сума заборгованої заробітної плати становить понад 293 800 за період з 01 березня 2025 по 09 лютого 2026 року. Також, як передбачено статтею 117 КЗпП необхідно врахувати період затримки виплати заробітної плати, зокрема з 10 по 28 лютого 2026 року та з 01 березня по 31 березня 2026 року, а також з 01 квітня по 30 квітня 2026 року тобто на день звернення до суду. У зв`язку із вищенаведеним, він звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених у ньому, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04 лютого 2025 працював на ТзОВ «АРХІЛІТ», що стверджується відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб.
09 лютого 2026 року позивача ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, що стверджується наказом №18 від 06.02.2026 директора ТзОВ «Архіліт» ОСОБА_2 .
Заробітна плата за період з березня 2025 року по 09 лютого 2026 року не виплачена, що стверджується довідкою ОК-7, виданою Пенсійним фондом України.
Відповідно до виписки з банку по зарплатному рахунку ОСОБА_1 вбачається, що виплата заробітної плати ТзОВ «АРХІЛІТ» на його рахунок було здійснено 21.03.2025 на суму 19019,00 грн., в подальшому виплата заробітної плати за період з 30.06.2025 по 13.03.2026 не перевищувала 1000 грн. кожного місяця. Усього надходжень грошових коштів за вказаний період – 33519, 83 грн.
З довідки про дохід, виданої директором ТзОВ «АРХІЛІТ» Кліско О.В. від 23.06.2026, вбачається, що за період з 04.02.2025 по 09.02.2026, у ТзОВ «АРХІЛІТ» перед позивачем ОСОБА_1 наявна заборгованість по заробітній платі у розмірі 206 206,00 грн.
Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.
Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах із відповідачем, на момент звільнення виникла заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 206 206,00 грн., та при звільненні виплачена не була, протилежного відповідачем спростовано не було.
Таким чином, вимога про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 206 206,00 гривень є обґрунтованою та підлягає до задоволення у повному обсязі.
За змістом статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Отже, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає, передбачена статтею 117 КЗпП України, відповідальність.
Водночас, що стосується суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з такого.
Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (надалі Порядок). Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові по цивільній справі №6-195цс14 і є обов`язковою для застосування у всіх судах України.
Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки розрахунку при звільненні з використанням даних про середній заробіток позивача.
Згідно довідки про заробітну плату, наданої ТОВ «АРХІЛІТ» ОСОБА_1 , за останні два повні місяці роботи, що передували звільненню, позивачу нараховано відповідачем заробітну плату: за грудень 2025 року - 20020,00 грн., за січень 2026 року - 20020,00 грн.
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за два повні відпрацьовані місяці перед звільненням (грудень 2025 – січень 2026 року) становила: 889,77 грн. (20020,00+20020,00 = 40040,00 грн. : 45 роб. днів у грудні 2025 – січні 2026 року = 889,77).
За період невиплати ТОВ «АРХІЛІТ» позивачу ОСОБА_1 належних йому сум за період з 10.02.2026 року до 30.06.2026 року число робочих днів становить 101 день, а саме: з 10 лютого 2026 по 30 червня 2026 - 101 робочий день.
Загальний розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача за час затримки розрахунку з позивачем при звільненні за 101 день (з 10.02.2026 року до 30.06.2026 року) складає: 101 робочий день х 889,77 грн. = 89866,77 грн., який слід стягнути на користь ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 89866,77 грн. 
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем не подано в розпорядження суду доказів того, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, не наведено якої саме, узагальнюючи про протиправність поведінки відповідача та як наслідок завдання йому моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у такій.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме слід: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 206 206 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ» середній заробіток за весь час затримки за період з 10 лютого 2026 року по 30 червня у розмірі 89866,77 грн.; у задоволенні вимоги про стягнення грошових коштів за спричинення моральної шкоди відмовити.
Оскільки дві позовні вимоги задоволено, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2662,40 грн., оскільки позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 280-284 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
позовні вимоги адвоката Процайла Володимира Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ», ЄДРПОУ: 45836754, місцезнаходження: м. Львів, вул. Софії Яблонської, 31 про стягнення заборгованості по заробітній платі – задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ», ЄДРПОУ: 45836754, місцезнаходження: м. Львів, вул. Софії Яблонської, 31 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - 206 206 (двісті шість тисяч двісті шість) грн. 00 коп. заборгованості із заробітної плати. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ», ЄДРПОУ: 45836754, місцезнаходження: м. Львів, вул. Софії Яблонської, 31 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 лютого 2026 року по 30 червня у розмірі 89866 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн.,77 коп. 
У задоволенні вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди – відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРХІЛІТ», ЄДРПОУ: 45836754, місцезнаходження: м. Львів, вул. Софії Яблонської, 31 на користь держави 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн., 40 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено 19 серпня 2026 року. 
Суддя | | Р.  Б.  Єзерський