ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 672/1466/25
Провадження № 22-ц/820/1218/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Гринчук Р.С., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи після розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року (суддя Шинкоренко С.В.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи після розірвання шлюбу.
В обґрунтування позову зазначав, що 25.04.1998 між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.10.2025 у справі № 672/851/25.
Вказував, що з 16.10.2020 він є особою з інвалідністю першої Б групи довічно та потребує стороннього догляду. 
А тому, враховуючи те, що позивач є непрацездатною особою, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, лікування, отримує соціальну допомогу в розмірі 2361 грн, при цьому, відповідачка здатна надавати йому допомогу, просив стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на його утримання у розмірі 7000 грн щомісячно.
Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.
Зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про недоведеність потреби позивача у допомозі, з огляду на те, що єдиний дохід позивача соціальна допомога у розмірі 2361 грн, що ледь покриває базові потреби людини з важкою інвалідністю. Крім цього, суд не врахував, що перша група інвалідності автоматично передбачає потребу у сторонньому догляді. 
Вказує, що відповідачка є працездатною особою, а тому, відсутність у неї доходів, крім орендної плати, не звільняє її від обов`язку підтримувати колишнього чоловіка, який є повністю непрацездатним. Скаржник наголошує на тому, що відповідачка сама підтвердила, що отримувала виплати по догляду за позивачем раніше, що свідчить про визнання нею його безпорадного стану. 
Вважає, що відсутність у платника аліментів офіційного високого доходу не є безумовною підставою для відмови у позові, якщо особа є працездатною. Суд має враховувати не лише фактичний дохід, а й здатність його отримувати.
На думку скаржника, конфлікт із тещею, який мав місце на ґрунті особистих неприязних відносин, не може вважатися негідною поведінкою у шлюбних відносинах безпосередньо щодо дружини в розумінні сімейного права. Даний інцидент був поодиноким і стався в період загострення хвороби та сімейного конфлікту, що призвів до розлучення.
16.04.2026 ОСОБА_3 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначає, що скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідачки реальної можливості надавати матеріальну допомогу, а також не доведено факт потреби позивача у матеріальній допомозі.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 25.04.1998 між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.10.2025 у справі № 672/851/25. (а.с. 12, 11)
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серія 12АВВ №024757, ОСОБА_1 по результатах повторного огляду 13.10.2020 встановлено першу Б групу інвалідності довічно (а.с. 13).
Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 06.11.2025 у справі № 672/950/25 від 06.11.2025 ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 50-51).
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_1 за місцем, на той час, свого проживання по АДРЕСА_1 перебуваючи поруч з приміщенням літньої кухні, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин розпочав словесну суперечку із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю його дружини - ОСОБА_2 . В ході даної суперечки ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , яка проживає разом з ним за однією адресою та з якою пов`язані спільним побутом, схопив в праву руку дерев`яну палицю, що знаходилася на подвір`ї вище вказаного господарства та зайшовши в приміщення літньої кухні, де на той час перебувала потерпіла, умисно вказаною палицею наніс ОСОБА_4 один удар в поперекову ділянку спини та один удар в тім`яну ділянку голови.
За вищевказаних обставин, ОСОБА_1 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_4 , яка є особою похилого віку та відповідно до ст. ст. 1, З Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства у формі фізичного насильства, тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри лівої тім`яної ділянки голови, підшкірного крововиливу лівої поперекової ділянки спини, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли короткочасного розладу здоров`я, та мають незначні, скороминущі наслідки. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом було визнано зокрема і вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю відповідачки, а також особою з інвалідністю третьої групи довічно, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК (а.с. 43).
Відповідно до відомостей про доходи відповідачки станом на 28.01.2026, в січні та лютому 2025 року ОСОБА_2 отримувала соціальні виплати (виплати по догляду за колишнім чоловіком) у загальному розмірі 3909,54 грн, крім того у березні, липні, серпні та листопаді 2025 року отримала дохід від надання майна в оренду в загальному розмірі 52987,04 грн (а.с. 54-55).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності, ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка, площею 1,6483 га, кадастровий номер 6821287800:04:018:0005 (а.с. 64).
Відповідно до договору оренди землі від 29.04.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Енселко Агро», вказана земельна ділянка перебуває в оренді. Орендна плата встановлена у розмірі 9114 грн за повний рік користування(а.с. 56-63).
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка має можливість надавати матеріальну допомогу на його утримання, а він, в силу свого матеріального стану їх потребує. Крім того, суд врахував негідну поведінку позивача у сімейних відносинах.
Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.
В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом.
Статтею 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно приписів ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Разом з тим, позивачем не надано до суду першої інстанції суду належних та допустимих доказів свого реального майнового стану та його потребу у матеріальній допомозі з боку колишньої дружини, натомість, відповідачкою надані докази, які свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу колишньому чоловіку, а також підтверджують факт його негідної поведінки у сімейних відносинах. А тому, суд обгрунтувано відмовив в задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 липня 2026 року.

Суддя-доповідач       І.В. П`єнта

Судді:        Р.С. Гринчук

О.І. Талалай